АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Головачова Я.В., Шахової О.В.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2010 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Справа № 2-2743/1-10-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/6852/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипник О.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача, як з поручителя за зобов'язанням ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ», заборгованість у розмірі 19047630 (дев'ятнадцять мільйонів сорок сім тисяч шістсот тридцять) гривен 37 коп. та вирішити питання судових витрат.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2010 позов ПАТ «БТА Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БТА Банк» заборгованість у розмірі 19047630 (дев'ятнадцять мільйонів сорок сім тисяч шістсот тридцять) гривен 37 коп. та вирішено питання судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2014 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10. 2010 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач вказує на перевищення ліміту кредиту, збільшення його відповідальності без його згоди, а тому вважає, що порука припинилася. Також, позивач, всупереч ст.42 ЦПК України, не надав жодного документа, що підтверджує повноваження ОСОБА_4 на представлення інтересів позивача в суді. На підставі викладеного, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за договором поруки не виконав, заборгованість у повному обсязі не погашена.

Вказане рішення вже було предметом перегляду суду апеляційної та касаційної інстанцій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасована ухвала Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2014, справа направлена на новий апеляційний розгляд.

В якості підстав скасування ухвали апеляційного суду вказано на порушення вимог ст. 303 ЦПК України в частині прийняття нових доказів без зазначення поважності причин їх неподання до суду першої інстанції. Також звернуто увагу на те, що внесення змін до договору поруки відбулось через сім днів після збільшення розміру суми кредиту. На підставі викладеного суд касаційної інстанції встановив, що апеляційний суд у порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з договору поруки, не перевірив доводів відповідача про збільшення обсягу відповідальності поручителя з 29.05.2009 без його згоди та дійшов передчасного висновку про залишення в силі рішення суду першої інстанції, що свідчить про його необґрунтованість та незаконність.

В силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк», що підтверджується копією витягу із Статуту від 28.01.2010, та ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 91-НВ/08 від 03.09.2008. Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив мультивалютну відновлювальну кредитну лінію в іноземній та національній валютах, ліміт якої згідно даного договору складає 12000000 (дванадцять мільйонів) грн., а ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» зобов'язалось повернути кредит в строки та на умовах визначених кредитним договором до 02.09.2010 (а.с.8-16).

03.09.2008 між ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 91-НВ/08-П-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ», які виникають з умов вищевказаного кредитного договору (a.c.17-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно вимог ст.554 ЦК України, в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позивач виконав свої зобов'язання, що підтверджується випискою по особовому рахунку ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» (а.с.104). Натомість, ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» умови кредитного договору не виконує.

Згідно з довідкою - розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою по особовому рахунку ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ», кредит надавався ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» двома траншами: 04.09.2008 в розмірі 2279160 грн. 00 коп.; 29.05.2009 в розмірі 15607424 грн. 38 коп., а заборгованість станом на 01.02.2010 становить 19047630 (дев'ятнадцять мільйонів сорок сім тисяч шістсот тридцять) гривен 37 коп. (а.с.21)

Додаткових угод щодо збільшення ліміту кредитної лінії між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ», як і договору про внесення змін до договору поруки, позивач суду першої інстанції не надав. Проте, і відповідач, будучі належним чином повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції (а.с.33а), жодних заперечень з приводу заявлених позовних вимог також суду не надав.

На даний час, матеріали справи містять копії договору про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії від 29.05.2009 та договору про внесення змін до договору поруки від 05.06.2009. При новому розгляді справи апеляційним судом оглянуті оригінали вказаних договір та встановлена відповідність копій оригіналам. Також судом з'ясовувались причини неподання цих доказів в суді першої інстанції, які пов'язані з помилкою представника та відсутністю спору щодо цих питань в суді першої інстанції.

Згідно вимог ч. 1,2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з тим, в силу ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 14 Постанови Пленуму № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суду повинен врахувати як вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

А отже процесуальний закон зобов'язує суд повно і всебічно з'ясувати обставини справи та встановити характер правовідносин, що виникли між сторонами.

В апеляційній скарзі відповідач наголошував на наявності збільшення його відповідальності, тобто самі ці питання становлять межі його апеляційної скарги і межі розгляду апеляційного суду, відповідно, для ухвалення об'єктивного, законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд зобов'язаний повно і всебічно встановити саме обставини щодо наявності збільшення відповідальності відповідача та визначити дійсні правовідносини, що виникли між сторонами.

Так, згідно з договором про внесення змін № 1 до договору про відкриття кредитної лінії від 29.05.2009 його сторони ВАТ «БТА Банк» та ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» домовились змінити умови кредитування, зокрема визначили кредитну лінію як не відновлювальну та загальний ліміт кредитної лінії у розмірі 33155860 (тридцять три мільйони сто п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 42 коп., який надається траншами. Розмір процентної ставки визначений сторонами на рівні 25 % річних за користування кредитом в розмірі 2279160 (два мільйони двісті сімдесят дев'ять тисяч сто шістдесят) грн., щодо інших кредитних коштів наданим в національній валюті - 19 % річних (а.с.106-108).

05.06.2009 між ВАТ «БТА Банк», ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін №1 до договору поруки від 03.09.2008, згідно якого, сторони домовились викласти п.1.2. Договору поруки в наступній редакції:

1.2. Поручителю добре відомі усі умови кредитного договору, укладеного між кредитором і боржником, в тому числі:

- зобов'язання, в строк не пізніше «02» вересня 2010 року, повернути банку кредит, наданий згідно з кредитним договором в розмірі 33155860 (тридцять три мільйони сто п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 42 коп.;

- зобов'язання в строки, передбачені кредитним договором, у випадках передбачених законодавством України та/або кредитним та/або цим договором, до настання термінів, зазначених кредитним договором - сплачувати кредитору проценти:

а) за користування кредитом наданим в національній валюті України в розмірі 2 279 160 грн. становить 25 % процентів річних;

б) за користування кредитом наданим в національній валюті України в розмірі 15 269 276,04 грн. становить 25 % процентів річних;

в) за користування кредитом наданим в національній валюті України в розмірі в) за користування кредитом наданим в національній валюті України в розмірі 15 607 424,38 грн. становить 19% процентів річних;

г) за користування кредитом, наданим в доларах США становить 18% процентів річних;

д) за користування кредитом, наданим в євро становить 18% процентів річних.

Цей договір є невід'ємною частиною договору поруки (а.с.93-94).

В суді апеляційної інстанції представник відповідача стверджував, що внаслідок укладення 29.05.2009 додаткової угоди між кредитором та божником збільшився обсяг відповідальності поручителя без його погодження, в зв'язку з чим порука припинилась на підставі ч.1 ст.559 ЦК України з моменту укладення такої угоди.

Разом з тим, відповідно до п.2.5. договору поруки від 03.09.2008 поручитель надає згоду на збільшення обсягу його відповідальності у випадку відповідної зміни умов кредитного договору (зміни ліміту овердрафту, розміру процентів, штрафів, строку користування овердрафтом тощо). При цьому кредитор зобов'язаний надіслати поручителю повідомлення про зміну умов кредитного договору на адресу, зазначену в реквізитах цього договору.

У п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

З наведеного вбачається, що відповідач, як поручитель, надав згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності ще при укладенні договору поруки. При цьому, оскільки умовами договору поруки не визначені строки повідомлення про зміну умов кредитного договору, укладення додаткової угоди до договору поруки через сім днів після укладення додаткової угоди до кредитного договору є саме цим повідомленням і викладеною в належній формі згодою відповідача.

Твердження представника відповідача про відсутність правового значення договору про внесення змін до договору поруку не можуть бути прийняті до уваги суду з наступних підстав.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

А отже, будь-який правочин має правове значення, якщо не встановлено його недійсність, до його припинення.

В даному випадку, додаткова угода до договору поруки, не визнана недійсною, зобов'язання за нею не є припиненим ні в силу договору, ні в силу закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом до 19% річних в доларах США, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачем кредит надавався ТОВ «ДЖЕЙ АР СІ ФІЛЬМ» траншами в національній валюті - гривні та надання другого траншу під 19% річних в гривні було передбачено умовами додаткового договору та додатковою угодою до договору поруки.

Крім того, договором № 91-НВ/08 від 03.09.2008 передбачено надання кредиту в гривні в розмірі 25% річних. А тому надання другого траншу в сумі 15 607 424,38 грн. під 19 % річних не є збільшення процентної ставки за користування кредитом.

З метою повного і всебічного з'ясування обставин справи апеляційним судом досліджені всі наступні додаткові угоди до кредитного договору, а саме від 01.03.2010, від 31.03.2010, від 30.04.2010, з яких не вбачається збільшення обсягу відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість, оскільки порука за кредитним договором не припинилася.

Твердження відповідача про те, що позивач, в супереч ст.42 ЦПК України, не надав жодного документа, що підтверджує повноваження ОСОБА_4 на представлення інтересів позивача є безпідставними, оскільки інтереси банку в суді першої інстанції представляв ОСОБА_5, який був уповноважений довіреністю виданою позивачем, яка була підписана головою правління ПАТ «БТА Банк» (а.с.34). ОСОБА_4, як директором департаменту з оформлення банківських операцій ВАТ «БТА Банк» був підписаний розрахунок заборгованості(а.с.21), який завірений печаткою банку, а тому не передбачає додаткового підтвердження повноважень.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За наведеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заявлених позовних вимог, тобто його висновки відповідають обставинам справи. Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, здійснивши повне та всебічне дослідження обставин справи, усунувши допущену судом першої інстанції неповноту дослідження, вважає що підстави для скасування рішення відсутні, оскільки допущена судом першої інстанції неповнота дослідження обставин справи не призвела до неправильного вирішення справи по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 21.10.2010 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: