Справа № 129/3402/15-ц
Провадження по справі № 2/129/865/2015
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

18.12.2015 року місто Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду О.В. Бондар, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

Встановила:

8.12.2015 р. до суду подано позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача 13000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок ДТП 6.08.2015 р. о 12 год. 01 хв. в м.Гайсині на перехресті вулиць Леніна та іншої вулиці з участю автомобіля «Нісан» під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ-2102» під керуванням ОСОБА_2

На звернення суду до адресно-довідкового відділу УДМС України у Вінницькій області від 10.12.2015 р. 17.12.2015 р. до суду надійшла інформація про те, що ОСОБА_2,8.08.1987 р.нар., зареєстрований за адресою м.Гайсин вул. Свердлова-93 з 11.03.2011 р.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки:

- не додано документу про сплату судового збору за вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. в передбаченому п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»- 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що на час звернення до суду становить 1370 грн.00 коп.;

- в позовній заяві при предявленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка керувала транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки та мала поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/2985509на ім`я ОСОБА_1, не залучено до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу, не заявлено про це клопотання, та не зазначено про предявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі вимог ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), не зазначено також про те, чи притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності відповідач, чи виконаний ним передбачений статтею 33 Закону обовязок щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, чи вирішувалося страховиком питання про відшкодування шкоди, оскільки згідно п.16 Постанови ВССУ від 1.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону обовязку, у разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Крім того, до позовної заяви не долучено належно засвідчених копій доказів (документів), ксероксні відбитки яких до уваги не беруться тому, що за змістом ч. 2 ст. 59, ст. 64 ЦПК України, ст.ст.1,2 Закону України «Про інформацію», ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа; терміни та визначення понять» у визначених законом випадках допустимими доказами підтвердження певних обставин в судових справах є оригінали чи належно засвідчені (завірені) копії письмових доказів, зокрема, документів, що містять відомості про ці обставини.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості, що можуть бути збережені, зокрема, на матеріальних носіях, а достовірність (юридична вірогідність) інформації є одним з основних принципів інформаційних відносин.

Згідно з ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа; терміни та визначення понять»

-п.п.3.3 документ це інформація, зафіксована на матеріальному носії, основною функцією якого є зберігати та передавати її в часі та просторі;

-п.3.11 службовий документ це документ, який створила або отримала установа (чи інший субєкт господарювання) в процесі діяльності;

-п.3.12 юридична сила (службового документа) це властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції;

-п.3.13 оригінал (службового документа) це примірник службового документа, що першим набуває юридичної сили;

-п.3.15 незасвідчена копія (службового документа) це копія службового документа, в якій немає реквізитів, що надають їй юридичної сили;

-п.3.16 засвідчена копія (службового документа) це копія службового документа, що містить реквізити, які в окремих випадках надають їй юридичної сили оригіналу;

-п.3.17 витяг (зі службового документа) це засвідчена копія частини тексту службового документа;

-п.4.14 реквізит (службового документа) це інформація, зафіксована в службовому документі для його ідентифікування, організування обігу і (або) надання йому юридичної сили.

За ст.ст. 1, 75-77 Закону України «Про нотаріат», главою 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ Міністра юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5), п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» засвідчення вірності копій документів з метою надання їм юридичної вірогідності (достовірності) здійснюється нотаріусами, посадовими особами органів місцевого самоврядування, а також адвокатами у справах, які вони ведуть (ведення адвокатом справи клієнта починається з моменту взяття зобовязання про надання юридичної допомоги).

За змістом ч. 1 ст. 20, п.6 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги адвоката має виконуватися належним чином, на користь правам, свободам і законним інтересам клієнта, а приписи ч. 3 ст. 27 ЦПК України зобовязують осіб, які беруть участь у справах, в т.ч. адвокатів, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України цивільні справи мають бути розглянуті та вирішені протягом розумних строків, а ч. 2 ст. 158 ЦПК України дозволяє суддям вирішувати цивільні справи без осіб, які беруть участь у справах, за наявності їх письмових клопотань.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розгляд судом упродовж розумного строку справи особи є її основоположним правом.

Відповідно до ст.ст.119,258 ЦПК України у позовній заяві про встановлення юридичного факту викладаються зміст позовних вимог, обставини і докази на їх підтвердження, перелік доданих письмових доказів (документів).

Системне (комплексне) розуміння зазначених норм дає підстави для висновків, що:

1)розгляду справи у розумний строк сприяє складання заяв і позовних заяв відповідно до встановлених процесуальним законом вимог і з урахуванням змісту матеріального закону, що регулює відповідні правовідносини, долученням необхідних, достатніх, допустимих (з юридичною силою) та достовірних (юридично вірогідних) письмових доказів.

2)Допустимими (з юридичною силою) і достовірними (юридично вірогідними) письмовими доказами можливо визнавати лише їх оригінали або належно засвідчені копії оригіналів;

3)належно засвідченими копіями оригіналів письмових документів визнаються, зокрема, їх ксеро-, факсо-, та фотокопії за умови засвідчення нотаріусами, посадовими особами органів місцевого самоврядування, а також адвокатами у справах, які вони ведуть.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, -

Ухвалила:

Залишити без руху для виправлення недоліків позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Роз`яснити позивачу, що невиконання чи неналежне виконання вимог цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії спричинить повернення позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: