Центральний районний суд м.Миколаєва
у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В.,
при секретарі Костюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа ОСОБА_2,
ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Повернення кредиту забезпечено, зокрема Іпотечним договором від 25.06.2008р., згідно якого ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання договору кредиту, передала в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1
З метою забезпечення кредитного договору, між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки.
На заходи банку щодо досудового врегулювання спору, відповідач не відреагувала, та продовжує порушувати умови кредитного договору.
На підставі викладеного, відповідно до іпотечного договору, Закону України "Про іпотеку", просить для погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит, звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: 2-кімнатну квартиру №70, загальною площею 63,58 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Ухвалою суду від 09.02.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, залучено ОСОБА_2
У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином.
Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заяви про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач та третя особа про день слухання справи повідомлялись належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили.
Справа розглядалась за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити.
Повернення кредиту забезпечено, зокрема Іпотечним договором від 25.06.2008р., згідно якого ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання договору кредиту, передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 34-35/.
Згідно п.4.2.2 Договору про іпотечний кредит, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/ або процентами, чи комісійними винагородами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість у примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 3.1.3 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань, передбачених договором про іпотечний кредит.
Крім того, з метою забезпечення кредитного договору, між банком та ОСОБА_2 25.06.2008р. укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель відповідачє перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник.
Однак, відповідач зобов'язання належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості, рішеннями Центрального районного суду м.Миколаєва.
Задовольняючи позов, суд виходив із наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.ст.525-526, 625, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
Згідно ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
На вимогу позивача до боржника про погашення суми боргу за договором кредиту від 12.09.2014р., якою повідомлялось, що у випадку непогашення заборгованості, банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, боржник не відреагувала /а.с. 41-42/.
Згідно ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", при задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;
початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 ЗУ "Про іпотеку").
На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню, для погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 25.06.2008р. №166-ІЮ в сумі 101803,50 доларів США, слід звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 25.06.2008р., а саме: 2-кімнатну квартиру №70, загальною площею 63,58 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Визначити спосіб реалізації - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах. Реалізацію предмета іпотеки здійснювати за початковою ціною , встановленою на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Однак, згідно Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014р., протягом дії цього Закону:
не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Оскільки законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору не може бути підставою для відмови у позові.
В зв'язку із чим, відповідно до ст. 217 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає необхідним рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, встановити відстрочку виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до закінченні дії мораторію, встановленого Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати (судовий збір у розмірі 3654 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст.3,4,10,11,60,88,209,212,214-215,217,224,226 ЦПК України, на підставі ст.ст.16,509,553,554,525,526,586,590,625,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 33,35,39,41 Закону України "Про іпотеку", Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", суд
Позов ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа ОСОБА_2, задовольнити повністю.
Визначити спосіб реалізації - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.
Реалізацію предмета іпотеки здійснювати за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії мораторію, встановленого Законом України №1304- VII від 03.06.2014р. "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі, якщо рішення суду було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: О. В. Мамаєва