АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2014 року між ним та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір № 011-28562-110814 банківського рахунку (депозиту) "Коло друзів-2014" (коло 4) у доларах США, згідно з яким на депозитний рахунок позивачем було внесено суму в розмірі 300000 доларів США 00 центів, зі строком повернення вкладу до 9 листопада 2014 року та сплатою відсотків у розмірі 10 % річних. Зазначав, що 4 листопада 2014 року він подав до банку заяву з вимогою повернути йому суму вкладу в розмірі 300000 доларів США з поточного рахунку або здійснити Свіфт-переказ на дані ним реквізити у вказаному банку, однак відповідач надав йому письмову відповідь про неможливість виплатити кошти депозитного вкладу в повному обсязі, пославшись на постанову НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України" № 540 від 29 вересня 2014 року.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ПАТ "Дельта Банк" на його користь суму банківського вкладу в розмірі 300000,00 доларів США, нараховані проценти за користування вкладом у розмірі 6147,94 доларів США, нараховані проценти за користування коштами на поточному рахунку в розмірі 1290,38 доларів США та три проценти річних у розмірі 629,07 доларів США.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 7 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 011-28562-110814 банківського рахунку (депозиту) "Коло друзів-2014" від 11 серпня 2014 року в розмірі 307438,32 доларів США, яка складається з: 300000 доларів США депозитного вкладу та 7438,32 доларів США - відсотків за депозитним вкладом. Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором № 011-28562-110814 від 11 серпня 2014 року в розмірі 307438,32 доларів США скасувати і ухвалити в цій часині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що при ухваленні рішення судом не враховані норми спеціального Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який регулює відносини між позивачем та відповідачем, починаючи з 3 березня 2015 року - дня запровадження щодо ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, а тому задоволення даного позову буде суперечити вимогам цього Закону та порядку черговості задоволення вимог інших кредиторів. Вказує на те, що позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже, до нього застосовуються, зокрема, приписи ст. 36 вказаного Закону, відповідно до якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Крім того, суд проігнорував положення закону та неправомірно задовольнив позовні вимоги у валюті зобов'язання, тобто в доларах США. На момент ухвалення оскаржуваного рішення були відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення грошових коштів в силу припинення зобов'язання виконанням, а також позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та майнових інтересів. Судом безпідставно було стягнено з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 11 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір № 011-28562-110814 банківського рахунку (депозиту) "Коло друзів-2014" (коло 4) у доларах США, згідно з яким на депозитний рахунок позивачем було внесено суму в розмірі 300000 доларів США 00 центів, зі строком повернення вкладу до 9 листопада 2014 року та сплатою відсотків у розмірі 10 % річних.

На виконання умов вказаного договору, позивачем було внесено суму коштів у розмірі 300000 доларів США на його депозитний рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 11).

4 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав до ПАТ "Дельта Банк" заяву з вимогою повернути йому суму вкладу в розмірі 300000 доларів США з поточного рахунку або здійснити Свіфт-переказ на дані ним реквізити у вказаному банку, однак відповідач надав йому письмову відповідь про неможливість виплатити кошти депозитного вкладу в повному обсязі, пославшись на постанову НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України" № 540 від 29 вересня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки банком взяті на себе договірні зобов'язання за укладеним з позивачем договором не виконані, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за договором банківського вкладу та нараховані відповідно до його умов відсотки.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Зі змісту спірного депозитного договору банківського вкладу вбачається, що відповідно до п. 1.10 вказаного договору передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_2, відкритий в установі банку.

Згідно п. 1.9 договору банківського рахунку нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_2, відкритий в установі банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують.

Матеріали справи містять виписку за операціями по картковому рахунку № НОМЕР_2, з якої вбачається, що на відповідний поточний рахунок перераховано суму депозитного вкладу та відсотків по депозиту (а. с. 15-16).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 3-80гс14 від 02 вересня 2014 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 2 березня 2015 року № 14 розпочато процедуру виведення "Дельта Банк" з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію в період з 3 березня 2015 року по 2 червня 2015 року; рішенням цього ж органу № 71 від 8 квітня 2015 року строк тимчасової адміністрації збільшено до 2 вересня 2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 5 жовтня 2015 року по 4 жовтня 2017 року включно та призначено уповноваженою особу Фонду на ліквідацію АТ "Дельта Банк" - КадироваВ.В.

Спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у п. п. 6, 16 ст. 2 якого дані такі визначення: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредитором.

За правилами ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно із ч. ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із ч. 2 ст. 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операції по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України не врахував зазначені положення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та не звернув на те, що АТ "Дельта Банк" віднесено до неплатоспроможних, що фактично унеможливлює здійснення банком операцій по рахункам власних клієнтів. Крім того, після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами ліквідації банку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позову в частині стягнення з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором № 011-28562-110814 від 11 серпня 2014 року в розмірі 307438,32 доларів США через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.О. Невідома

Л.Д.Поливач