АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Махлай Л.Д.

при секретарях- Кутц А.В., Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року в сумі 2 271 200 грн. звернено стягнення на майно ОСОБА_1, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23 січня 2015 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування обставин, які мають істотне значення для розгляду справи. Зазначає, що на час розгляду Дніпровським районним судом м.Києва цивільної справи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечене іпотекою зобов'язання відповідача перед позивачем за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року припинило своє існування. Даний факт підтверджується листом №1-10-96 від 26.01.2015 року, в якому зазначено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №6 від 21.01.2015 року та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 26.01.2015 року право вимоги за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року та іпотечним договором від 30.05.2007 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіагал». Отже, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які цивільно-правові відносини, невиконання яких стало б підставою для звернення баку до суду з позовом. Крім того, судом 1-ї інстанції під час розгляду справи було грубо порушено норми ЦПК України, а саме: заздалегідь не повідомлено відповідача про дату та час розгляду справи, що позбавило останнього можливості взяти участь у судовому засіданні та надати суду відповідні документи, які мали вирішальне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2, представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіагал» не заявились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21 лютого 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Т-937-04-КНЗ, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 110 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних і погашенням згідно умов вказаного договору на строк до 20 лютого 2010 року.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21 лютого 2007 року, 30 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною Валентиною Володимирівною, зареєстрований за №784. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_1 передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Данієль».

В подальшому до кредитного договору №Т-937-04-КНЗ від 21 лютого 2007 року були внесені зміни відповідно до додаткових угод №6 від 01.04.2010 року, №7 від 08.04.2010 року, №8 від 21.05.2010 року, №9 від 02.08.2010 року, №10 від 27.08.2010 року, №11 від 25.02.2011 року, №12 від 20.03.2012 року.

Так, зокрема, додатковою угодою №12 від 20.03.2012 року, встановлено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 110 000 доларів США, в гривнях з лімітом в розмірі 855 000 грн., зі сплатою 13,5% річних і погашенням згідно умов вказаного договору на строк до 05 квітня 2013 року.

11 лютого 2014 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про сплату заборгованості в сумі 130 203,40 доларів США, заборгованості в сумі 1 237 664,77 грн., а також заборгованість по кредиту по не відновлювальній відкличній мультивалютній лінії в сумі 1 972 359,51 грн., всього на загальну суму 4 250 740,23 грн.

Цього ж дня, 11 лютого 2014 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» на адресу ОСОБА_1 у відповідності до ст.35 Закону України «Про іпотеку» було надіслано вимогу та повідомлено, що у разі несплати заборгованості банк вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги від 11.02.2014 року ОСОБА_1 було отримано 17 лютого 2014 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Оскільки ОСОБА_1 свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконано, що призвело до виникнення заборгованості, то банк звернувся до суду з позовною заявою про погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21 лютого 2007 року на загальну суму 6 231 905,94 грн., шляхом звернення стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м.

Задовольняючи частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» та в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року в сумі 2 271 200 грн. звертаючи стягнення на майно ОСОБА_1, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м. , суд 1-ї інстанції посилався на те, що відповідно до вимог ст. 551 ЦК України розмір пені в сумі 4 010705,81 грн. значно перевищує розмір самої заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, а тому підлягає зменшеню до 49999,87 грн. і загальний розмір заборгованості визначається в розмірі 2 271200,00 гривень. ОСОБА_1 не виконує свої зобов»язання щодо погашення заборгованості по кредитному договору, в забезпечення виконання своїх зобов»язань за кредитним договором передав в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., а тому вимоги Публічного акціонерного товариства № Комерційний банк» «Даніель» про звернення стягнення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року в сумі 2 271 200 грн. на вказану квартиру є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають фактичним обставинам справи, дослідженим судом доказам та вимогам закону з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Додатковою угодою №12 від 20.03.2012 року, встановлено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 110 000 доларів США, в гривнях з лімітом в розмірі 855 000 грн., зі сплатою 13,5% річних і погашенням згідно умов вказаного договору на строк до 05 квітня 2013 року.

Проте, ОСОБА_1 свої обов'язки за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.

Станом на 19.03.2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становила 6 231 905,94 грн., в тому числі: 110 000 доларів США - по тілу кредиту, 752 124,01 грн. - по тілу кредиту, 24 150,52 долари США - по відсоткам, 160 195,34 грн. по відсоткам, 4 010 705,81 грн. - по пені. Вказану заборгованість на вимогу банку відповідач у добровільному порядку не погасив.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З дослідженого судом розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом становить 110 000 доларів США - по тілу кредиту, 752 124,01 грн. - по тілу кредиту, 24 150,52 долари США - по відсоткам, 160 195,34 грн. по відсоткам, а пеня нарахована позивачем 4 010 705,81 грн., тобто, значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, а тому суд 1-ї інстанції правомірно зменшив суму пені з 4 010 705,81 грн. до 49 999,87 грн.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про необхідність стягнення заборгованості за договором кредиту №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року в розмірі 2 271 200 грн., в тому числі: 110 000 доларів США - по тілу кредиту, 752 124,01 грн. - по тілу кредиту, 24 150,52 долари США - по відсоткам, 160 195,34 по відсоткам, 49 999,87 грн. - пені.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про іпотеку»іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку»за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частина 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку»передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаних вимог Закону 11.02.2014 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про усунення порушень. Проте, вказані у вимогах порушення відповідачами усунуто не було.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 даного Закону встановлено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Умовами договору іпотеки від 30.05.2007 року встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором та у інших випадках, встановлених законом, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

З досліджених доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_1 свої обов'язки за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, а тому у позивача є всі правові підстави для погашення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1.

Прийшовши до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про погашення заборгованості по кредитному договору №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року в сумі 2 271 200 грн. шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_1, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., суд 1-ї інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення вартості предмету іпотеки, не врахувавши вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» та умови іпотечного договору від 30 травня 2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною Валентиною Володимирівною та зареєстрованим в реєстрі за №784.

Так, статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п.6.2.1 п.6.1 договору іпотеки від 30 травня 2007 року у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. При цьому ціною придбання у власність предмета іпотеки є вартість предмета іпотеки, визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

З урахуванням вказаних положень закону та умов договору, колегія суддів приходить до висновку, що судом 1-ї інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль», права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК Українивстановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» було укладено договір про відступлення права вимоги №6, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Данієль») та ОСОБА_1.

За даним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал», як новий кредитор набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року з моменту підписання Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» акту приймання-передачі права вимоги, тобто з 26.01.2015 року.

26 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором від 30 травня 2007 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» та ОСОБА_1. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнаровською Іриною Анатоліївною, та зареєстрований за №6.

За даним договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал», як нового іпотеко держателя, перейшли всі права первісного іпотекодержателя Публічного акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» за іпотечним договором від 30 травня 2007 року з моменту підписання Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» даного договору, тобто з 30.05.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2015 року ОСОБА_1 було надано нотаріально посвідчену згоду на укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором від 30 травня 2007 року.

Отже, з наведеного вбачається, що первісний кредитор Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Данієль» втратило право вимагати стягнення заборгованості на свою користь внаслідок відступлення (передачі) усіх своїх прав новому кредитору Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» з 26.01.2015 року.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, 05.05.2015 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» на адресу Апеляційного суду міста Києва було подано заяву про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль», у зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні.

Статтею 37 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24.10.208 року роз'яснено, що у зазначених в ст.37 ЦПК України випадках на стадії апеляційного провадження питання про процесуальне правонаступництво вирішує суд апеляційної інстанції.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин та відповідно до вимог ст.37 ЦПК України, колегія суддів задовольнила клопотання представника ПАТ « Комерційний банк» « Даніель» та залучила до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал», для якого усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Отже, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль», до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» в загальній сумі 2 271 200 грн., в тому числі: 110 000 доларів США - по тілу кредиту, 752 124,01 грн. - по тілу кредиту, 24 150,52 долари США - по відсоткам, 160 195,34 по відсоткам, 49 999,87 грн. - пені, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30 травня 2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною Валентиною Володимирівною та зареєстрованим в реєстрі за №784, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ціною визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час розгляду Дніпровським районним судом м.Києва цивільної справи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечене іпотекою зобов'язання відповідача перед позивачем за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року припинило своє існування, у зв'язку з відступленням банком права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіагал», колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Статтями 213, 214 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Судом встановлено, що договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року та договір про відступлення прав за іпотечними договором від 30.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіагал» було укладено, відповідно, 21.01.2015 року та 26.01.2015 року. Дніпровським районним судом м.Києва рішення по даній цивільній справі було ухвалено 13 листопада 2014 року, а тому, правових підстав вважати, що на час розгляду Дніпровським районним судом м.Києва цивільної справи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечене іпотекою зобов'язання відповідача перед позивачем за кредитним договором №Т-937-04-КНЗ від 21.02.2007 року припинило своє існування, немає. Крім того, відповідно до приписів закону, у разі заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.

Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

З огляду на вищезазначені норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», колегія суддів приходить до висновку, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що узгоджується з вимогами статті 303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 530 ЦК України, Законом України « Про іпотеку», ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Данієль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Данієль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» в загальній сумі 2 271 200 грн., в тому числі: 110 000 доларів США - по тілу кредиту, 752 124,01 грн. - по тілу кредиту, 24 150,52 долари США - по відсоткам, 160 195,34 по відсоткам, 49 999,87 грн. - пені, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30 травня 2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Данієль» та ОСОБА_1 і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною Валентиною Володимирівною та зареєстрованим в реєстрі за №784, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,60 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ціною визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: