Провадження № 2-6325/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2015 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно їхнього неповнолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з 2000 року перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітнього сина ОСОБА_3. В 2007 році шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням суду. Починаючи з червня 2002 року, відповідач самоусунувся від участі у вихованні дитини, покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні сина. ОСОБА_3 проживає з нею, всі питання щодо виховання дитини вона вирішує самостійно. Відповідач не піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку його природних здібностей, не поважає гідність дитини, не готує її до самостійного життя та праці. ОСОБА_3 не бачив свого батька більше 12 років, в тому не пам'ятає його, та не бажає з ним спілкуватися і не вважає своїм батьком.

Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина сприятиме найбільш повному та всебічному забезпеченню прав та законних інтересів дитини. Крім того, звертає увагу, що бездіяльність відповідача, що полягає в ухиленні від виконання своїх батьківських обов'язків, змушує її вирішувати окремі питання в судовому порядку, зокрема, оформлення документів та отримання дозволу для поїздок з дитиною за кордон, що шкодить інтересам дитини.

Позивачка у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в які позов визнає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносн сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився. Третя особа надала суду заяву, у якій просить розглядати справу у відсутності її представника, крім того надала акт обстеження умов проживання та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

З огляду на викладене, суд знаходить можливим провести розгляд справи на підставі наявних доказів у відсутності відповідача та представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивачки, покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.08.2000 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились, що вбачається із свідоцтва про одруження НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 11.01.2001, виданим ВРАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 282 від 01.04.2010.

З пояснень позивачки, показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., в судовому засіданні встановлено, що фактично шлюбні стосунки між сторонами були припинені і червні 2002 року, коли дитині було півтора року. З цього часу позивачка з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було.

З червня 2002 року відповідач самоусунувся від виконання усіх своїх батьківських обов'язків і свідомо ними нехтує до цього часу.

Відповідач жодного разу з 2002 року не виявляв бажання зустрітися з дитиною, уже більше 12 років її не бачив; жодного разу не вітав дитину з Днем народження, Новим роком, іншими святами; не цікавиться навчанням, не знає і не хоче знати, в якій школі навчається син, які у нього успіхи; не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні; не піклується про стан здоров'я, не знає, які хвороби переніс, де лікувавсясин; не піклується про фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток своєї дитини; не проявляє заінтересованості в його подальшій долі; не забезпечує дитину матеріально. Всі питання щодо виховання та матеріального забезпечення дитини вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача.

Крім того факт ухилення відповідача від участі у вихованні дитини підтверджено наданими суду письмовими доказами, а саме: характеристикою на дитину з навчального закладу, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.02.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.07.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, довідкою ТОВ «Рада 2» про місце реєстрації та склад сім'ї від 29.04.2015 №02-0363, актом обстеження умов проживання дитини від 05.10.2015, письмовими поясненнями відповідача, довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду.

Зокрема, згідно характеристики виданої неповнолітньому ОСОБА_3 Ліцеєм міжнародних відносин № 51 м. Києва, батько ОСОБА_3 ніколи не відповідав школу, не виходив на зв'язок із класним керівником, не цікавився успішністю та поведінкою своєї дитини.

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 05.10.2015, складеного посадовими особами Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, для проживання та навчання дитини створені належні умови.

Таким чином, виходячи з обставин наведених вище, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та психічним розвитком не займається та не цікавиться.

З висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 22.10.2015 за №101-10510/03 слідує, що органом опіки та піклування розглянуто звернення гр. ОСОБА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3.

Орган опіки та піклування, з метою захисту майбутнього та інтересів дитини на підставі ст. 164 Сімейного кодексу України, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2000 року народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати дитину не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при чому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки позивачка не чинила перешкод для виконання ним своїх обов'язків та спілкування з дитиною.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати понесені нею на оплату судового збору в сумі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 164-166 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Кагарлик Кагарлицького району Київської області, батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 243 гривень 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: