Справа № 456/4863/14 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/3388/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представників ВПУ №8 м. Стрия - Чопик У.О., Никифоріва В.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищого професійного училища №8 м. Стрия про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Вищого професійного училища №8 м. Стрия про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на відсутність доказів того, що він нецензурно виражався у приміщенні їдальні 22 жовтня 2014 року та вчинив бійку з учнем ОСОБА_6 Покази свідків з цього приводу носять суб'єктивний характер.

З приводу інциденту, який мав місце 22 жовтня 2014 року у їдальні ВПУ №8 м. Стрия, проводилась перевірка Стрийським МВ УМВСУ, за наслідками якої було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно нього, не було притягнуто його й до адміністративної відповідальності за даним фактом.

Суд не надав оцінки того, що між ним та директором училища Никифорів В.Р. склалися неприязні стосунки, що і стало основною причиною звільнення його з роботи.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представників ВПУ №8 м. Стрия - Чопик У.О., Никифоріва В.Р. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України підставою для звільнення особи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи.

У пункті 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП України, судам слід врахувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148,149 КЗпП про строк і порядок дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим, при вирішенні про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнане правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Відповідно до ч.1 ст.50 «Про освіту» учасниками навчально-виховного процесу є, зокрема, керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Статтею 45 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено, що до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно технічної освіти належать викладачі, педагоги з професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних начальних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов'язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу. Педагогічною діяльністю у професійно-технічних навчальних закладах та установах професійно-технічної освіти можуть займатися особи, які мають відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну поведінку, моральні якості та фізичний стан яких дає змогу виконувати обов'язки педагогічних працівників.

Аналіз з даної норми закону вказує про те, що особи, які займають зазначені посади, крім інших вимог повинні мати моральні якості, які дають їх змогу виконувати обов'язки педагогічних працівників.

Серед обов'язків, яким повинні відповідати педагогічні та науково-педагогічні працівники, що визначені ст.56 Закону України «Про освіту», зокрема, є те, що вони зобов'язані додержуватися педагогічної етики, моралі, поважати гідність дитини, учня, студента.

У відповідності до Посадової інструкції майстра виробничого навчання від 16.09.2013 року ВПУ №8 м. Стрия майстри виробничого навчання відносяться до педагогічних працівників і приймаються на роботу на конкурсній основі відповідно до законодавства України. Майстер виробничого навчання зобов'язаний, зокрема, настановленням і особистим прикладом стверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі, правди, справедливості, гуманізму, доброти, патріотизму, працелюбства; виховувати в учнів повагу до педагогів, батьків, культурно-соціальних, духовних, історичних цінностей України, дбайливого ставлення до навколишнього середовища; виявляти педагогічний такт у спілкуванні з учнями, бути вимогливим, об'єктивним, дбати про збереження контингенту (а.с.29-31).

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_2 з 01 вересня 1980 року працював у Вищому професійному училищі №8 м. Стрия майстром виробничого навчання, відтак, є особою, яка виконує виховні функції відповідно до положень Закону України «Про освіту», Про професійно-технічну освіту», та Посадової інструкції майстра виробничого навчання ВПУ №8 м. Стрия від 16.09.2013 року.

23 жовтня 2014 року учень групи №22 ВПУ №8 м. Стрия звернувся до директора ВПУ №8 м. Стрия з доповідною запискою про те, що 22 жовтня 2014 року в присутності учнів в приміщенні їдальні училища ОСОБА_2 обізвав його та вдарив в плече та спину (а.с.19).

Цього ж дня, з доповідною запискою на ім'я ректора ВПУ №8 м. Стрия звернулась й шеф - кухар ОСОБА_7 про те, що 22 жовтня 2013 року майстер виробничого навчання ОСОБА_2 з невідомих їй причин, під час обідньої перерви увірвавшись до їдальні, висловлювався нецензурною лайкою до неї, ображав її честь і гідність, вирвав з її рук мобільний телефон. Його поведінка спричинила до погіршення її самопочуття і вона змушена була звернутися за медичною допомогою (а.с.20).

Профспілковим комітетом Вільної профспілки працівників та учнів ВПУ №8 м. Стрия від 29 жовтня 2014 року одностайно надано згоду на звільнення ОСОБА_2 за п.3 ст.41 КЗпП України (а.с.27-28).

Наказом №52-К від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_2, майстра виробничого навчання, звільнено з роботи з 03 листопада 2014 року за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи, п.3 ст.41 КЗпП України (а.с.18).

Стрийським МВ ГУМВСУ у Львівській області проведено перевірку за фактом вчинення насильства майстром виробничого навчання ВПУ №8 ОСОБА_2, стосовно учня навчального закладу ОСОБА_6, що мало місце 22 жовтня 2014 року в приміщенні їдальні училища.

Проведеною перевіркою встановлено, що дійсно 22 жовтня 2914 року майстер В/н ВПУ №8 м. Стрия ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні їдальні ВПУ, висловлювався нецензурною лайкою та двічі штовхнув в плече та спину неповнолітнього учня училища ОСОБА_6

За результатами перевірки прийнято рішення про припинення розгляду матеріалів, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбачений ст.296 КК України (а.с.22).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в суді першої інстанції підтвердили, що 22 жовтня 2014 року в кухню їдальні ВПУ №8 м. Стрия зайшов ОСОБА_2, вчинив скандал із шеф-кухаром ОСОБА_7, обзивав останню нецензурними словами, а коли у конфлікт втрутився учень ОСОБА_6, ОСОБА_2 штовхнув його у спину.

Дійсно, за наслідками звернення ОСОБА_6 Стрийським МВ УМВСУ у Львівській області не порушувалося кримінальне провадження, однак матеріалами перевірки встановлено, що ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою в сторону шеф-кухаря ОСОБА_7 на робочому місці останньої у присутності великої кількості учнів, після чого було викликано карету швидкої для надання медичної допомоги ОСОБА_7

Коли учень ОСОБА_6 заступився за ОСОБА_7, то отримав стусана від ОСОБА_2 у присутності тих же учнів.

В судовій практиці не вироблений однозначний підхід до визначення межі між проступком, сумісним і не сумісним з продовженням роботи.

У дисертаційному дослідженні О.Тищенко «Правові проблеми укладення, зміни та припинення трудового договору з педагогічними працівниками середніх загальноосвітніх шкіл України» поданому на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук визначено, які саме вчинки можуть «підпадати» під таку категорію. Вважається, що такими можуть бути: поява в громадських місцях у нетверезому стані, неправомірна поведінка у побуті, приниження і образа дитини (учня) чи колег.

Тому законодавець і надав суду право оцінювати аморальний проступок як сумісний чи несумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи.

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 05 серпня 2009 року визначила аморальний проступок у широкому значенні як винну дію або бездіяльність, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.

Проступок ОСОБА_2 з урахуванням того, що він 22 жовтня 2014 року образливо чіплявся до жінки шеф-кухаря їдальні, після чого образливо штовхав у спину дитину-сироту, яка заступилася за жінку, керівництво ВПУ №8 м. Стрия визнало аморальним і не сумісним з продовженням роботи майстра виробничого навчання, звільнило його за п.3 ст.41 КЗпП України і суд першої інстанції обґрунтовано погодився із таким рішенням.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги про те, що між директором ВПУ №8 Никифорів В.Р. та ОСОБА_2 існували особисті неприязні стосунки.

Никифорів В.Р. в суді апеляційної інстанції категорично заперечив таке, конкретних доказів того, що звільнення ОСОБА_2 мало місце через особисті неприязні стосунки з директором ВПУ №8 Никифорів В.Р. не представлено, а судом не здобуто.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.