Провадження №22-ц/784/1370/15
Провадження №22-ц/784/1370/15 Головуючий у першій інстанції - Сухаревич З.М.
Категорія 39 Доповідач апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Харитоновою І.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

- відповідача ОСОБА_5, його представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2015 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування,

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до рідного брата ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати ОСОБА_7. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 56/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями померлої за заповітом є він та за правом на обов'язкову часту у спадщині відповідач. Посилаючись на те, що за життя мати тривалий час тяжко хворіла, перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавав він, а відповідач, маючи можливість надавати допомогу, ухилявся від таких дій, просив усунути ОСОБА_5 від права на спадкування.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, посилаючись на те, що відвідував матір, надавав матеріальну допомогу на придбання ліків, здійснював догляд за будинком та не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд невірно оцінив зібрані докази та застосував норми спадкового законодавства, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, яка перебувала у безпорадному стані і для свого існування потребувала від нього допомоги.

Колегія суддів погоджується з такою оцінкою зібраних доказів та застосування норм спадкового законодавства.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

При цьому суттєве значення має і з'ясування судом питання про те, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, в тому числі інших спадкоємців.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2006 року страждала на тяжкі хвороби серцево-судинної системи, перенесла інсульт, була інвалідом першої групи, внаслідок чого потребувала сторонньої допомоги. Нею опікувався син - ОСОБА_3, який проживав разом, він отримував та розпоряджався її пенсією. Догляд за хворою здійснювали також ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яких наймав позивач.

28 квітня 2009 року ОСОБА_7 склала заповіт (підписаний ОСОБА_11.), за яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, що буде належати їй на день смерті заповіла своєму синові позивачу ОСОБА_3 Цей заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. за реєстровим № 886 (а.с.124)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла (а.с. 14).

Спадщина відкрилась на частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємцями, що прийняли спадщину, є сини померлої, позивач ОСОБА_3 (за заповітом) та відповідач ОСОБА_5 (обов'язкова частка) (а.с.120, 152).

Відповідач ОСОБА_5 проживав окремо, деякий час через сімейні обставини (хворобу дружини та свій стан здоров'я ) стосунків з матір'ю не підтримував.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що, проживаючи з 2006 року зі своїм рідним сином ОСОБА_3, та отримуючи від нього необхідну допомогу, ОСОБА_7 потребувала допомоги також і від рідного сина ОСОБА_5, а останній усвідомлював свій обов'язок та ухилявся від його виконання.

Таким чином, колегія суддів не встановила, що за умови отримання допомоги від сина ОСОБА_3, ОСОБА_7, яка перебувала у безпорадному стані, потребувала саме від ОСОБА_5 такої допомоги (матеріальної або фізичної), яку не отримувала від інших осіб, а останній усвідомлював свій обов'язок надавати допомогу та навмисно ухилявся від його виконання.

Сам факт надання фізичної допомоги ОСОБА_7 лише позивачем не є достатньою підставою для усунення від права на спадкування іншого спадкоємця - ОСОБА_5

Взаємовідносини, які склались між сторонами за життя спадкодавця, а саме міцність родинних відносин, характер та ступінь спілкування, моральні зобов'язання є етичними нормами, які виходять за межі спірних правовідносин.

Недоведеність сукупності всіх умов для усунення від права на спадкування, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України, є підставою для відмови в позові.

За такого, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив правовідносини між сторонами та, виходячи з положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України, які визначають умови усунення від права на спадкування, дійшов висновку про недоведеність ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві. У зв'язку з чим, обґрунтовано ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову.

З наведених вище підстав інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Оскільки рішення суду постановлене у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості висновків суду, то підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий Судді: