Справа № 539/3915/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Райз-Максимко» про стягнення плати за роботу техніка з племінної справи, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Райз-Максимко» про стягнення плати за роботу техніка з племінної справи, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди.

У позові вказав, що відповідно до наказу №56 від 18 лютого 2008 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Максимко» на посаду техніка з племінної справи.

Згідно наказу №25/1-к від 29.01.2010 року його було переведено на посаду ветфельдшера в Хорошківську філію ЗАТ «Райз-Максимко» з 01.02.2010 року, залишивши йому в обовязок функції техніка з племінної справи.

На цих посадах він працював до 24.09.2015 року, оскільки відповідно до наказу №419-к від 29.09.2015 року був звільнений за власним бажанням.

Разом з тим, при звільненні з роботи з ним не провели розрахунок по заробітній платі, не дали довідки про заборгованість та довідку про середньомісячну заробітну плату.

Позивач вважає, що такими діями відповідача було порушене його право на оплату праці відповідно до вимог законодавства, яке передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення.

Крім того, позивач стверджує, що йому не сплачені кошти за роботу техніка з племінної справи за останнє запліднення, оскільки вона нараховується після отелу. На даний час корови отелилися, а кошти йому не сплачено.

Позивач вважає, що відповідач заборгував йому 5 264 грн. несплаченої заробітної плати при звільненні та 10 479 грн. несплачених коштів за роботу техніка з племінної справи. Несвоєчасною виплатою заробітної плати при звільненні йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що він не мав змоги забезпечити себе самим необхідним, оскільки єдиним джерелом доходу мав заробітну плату. Це змусило його брати гроші в борг. Все це призвело до дискомфорту, він почав погано спати, нервувати, був порушений звичайний ритм життя. Моральну шкоду він оцінює в 2000 грн.

Враховуючи викладене, позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь: 5 264 грн. несплаченої при звільненні заробітної плати; 10 479 грн. несплачених коштів за роботу техніка з племінної справи; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та 2000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2, що діє по довіреності від 27.11.2015 року, позовні вимоги змінили, прохають суд у звязку з тим, що під час розгляду справи відповідачем сплачено на користь позивача заробітну плату в сумі 7 160 грн., стягнути з відповідача на користь позивача: 10 479 грн. несплачених коштів за роботу техніка з племінної справи; середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, тобто з 24.09.2015 року по 27.11.2015 року в сумі 8 278 грн. та 2000 грн. моральної шкоди, про що подали письмову заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє по довіреності від 01.10.2015 року, в судовому засіданні проти позову заперечує, вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими що не відповідають дійсності. Так, представник відповідача зазначив, що позивач дійсно працював у відповідача спочатку на посаді техніка з племінної справи, а в подальшому його було переведено на посаду ветфельдшера. Однак, як вбачається з посадової інструкції фельдшера ветеринарної медицини ПрАТ «Райз Максимко» в обовязки ветфельдшера не входять функції оператора із штучного осіменіння тварин. Наказу по підприємству, щодо прийняття позивача за сумісництвом на посаду оператора із штучного осіменіння тварин немає, як і немає наказу про покладення в обовязки позивача функцій останнього. Вважає, що позивачем не надано доказів, щодо прийняття його на посаду оператора із штучного осіменіння тварин.

Крім того, відповідно до платіжного доручення №1 від 27.11.2015 року позивачу були перераховані кошти в сумі 7 160,05 грн. належні йому при розрахунку.

Вимоги ж позивача в частині відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованими, а щодо вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати покладається на розсуд суду.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 18.02.2008 року відповідно до наказу №56 від 18.02.2008 року був прийнятий на роботу в ТОВ «Максимко» на посаду техніка з племінної справи. В подальшому у звязку з реорганізацією ТОВ «Максимко» позивача було переведено на посаду ветфельдшера в Хорольську філію ЗАТ «Райз Максимко» (наказ №25/1-к від 29.01.2010 року). Відповідно до наказу № 163/1-к від 30.03.2010 року позивача переведено на посаду ветфельдшера Лубенської філії ЗАТ «Райз Максимко».

24.09.2015 року, відповідно до наказу № 419-к від 24.09.2015 року, позивача звільнено з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача та копіями відповідних наказів (а.с.3-6).

Судом також встановлено і не оспорюється сторонами, що при звільненні позивачу не була виплачена заробітна плата. Розрахунок було здійснено лише 27.11.2015 року та виплачені кошти в сумі 7 160,05 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, передбачена відповідальність підприємства, установи, організації за затримку розрахунку при звільненні у разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки передбачені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір.

Враховуючи викладене, відповідач затримав розрахунок по виплаті заробітної плати з 24.09.2015 року по 27.11.2015 року, тобто затримка складає 56 робочих днів. Середня заробітна плата позивача становить 131 грн. 41 коп. Тож сума яка підлягає стягненню становить 7 358 грн. 96 коп. Ця обставина не оспорюється представником відповідача, а також підтверджується довідками наданими ним (а.с.24-25), тож суд вважає, що позов в частині стягнення середнього заробітоку за час затримки виплати заробітної плати підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 10 479 грн. несплачених коштів за роботу техніка з племінної справи, то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факт сумісництва ним посад ветфельдшера та оператора із штучного осіменіння тварин. Окрім того, як вбачається з посадової інструкції фельдшера ветеринарної медицини ПрАТ «Райз Максимко» в обовязки ветфельдшера не входять функції оператора із штучного осіменіння тварин. Наказу по підприємству, щодо прийняття позивача за сумісництвом на посаду оператора із штучного осіменіння тварин немає, як і немає наказу про покладення в обовязки позивача функцій останнього. Розрахунок даної позовної вимоги є гіпотетичним , так як можливий приплід ( кількість якого не може бути відома на час розгляду справи ) було проведено позивачем із його припущень. Належних і допустимих доказів в обгрунтування відповідної позовної вимоги суду не надано.

Суд також вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки не доведено факт завдання такої шкоди неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідні обставини , що входять в предмет доказування по даній справі стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦК України, ст.ст. 83, 116, 117, 237-1, 235 КЗпП України, ст.23 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Райз-Максимко» про стягнення плати за роботу техніка з племінної справи, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 24.09.2015 року по 27.11.2015 року включно в сумі 7 358 (сім тисяч триста пятдесят вісім) грн. 96 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 Е. Г.