Справа № 202/2447/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/з а о ч н е/

08 червня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Куріної О.Ю., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6. Зазначає, що його діду ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Спадкоємцями першої черги були його дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 27 травня 2004 року відповідач звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру. Його мати ОСОБА_6 в установленому порядку спадщину не прийняла, оскільки не знала про смерть батька та хворіла на туберкульоз. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, але в установлений строк не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки є юридично необізнаним та був введений в оману відповідачем, яка його запевнила, що він автоматично прийняв спадщину, так як зареєстрований у квартирі та проживає в ній. Наразі відповідач виганяє його з квартири. Позивач вважає, що відповідно до частини 1 статті 1276 ЦК України він має право на прийняття належної матері частки у спадщині, що відкрилася після смерті діда, в порядку спадкової трансмісії .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася за своїм зареєстрованим місце проживання. Згідно відмітки поштового зв'язку та довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 242» відповідач за вказаною адресою не проживає. Тому справа розглянута судом на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що відповідач говорила позивачу, що йому не треба нікуди звертатися з приводу прийняття спадщини. Крім того, згідно поясненням свідка ОСОБА_8 мати позивача не знала про смерть батька, так як відповідач не запросила її на похорони.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають за наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Спадкоємцями першої черги після його смерті були дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (мати позивача).

З матеріалів спадкової справи, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5, вбачається, що спадщину в установленому порядку прийняла його дочка ОСОБА_4, яка 27 травня 2004 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1

В свою чергу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не зверталася.

Крім того, з пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 як на час відкриття спадщини, так і після цього в спірній квартирі зареєстрована не була та не проживала.

Таким чином, ОСОБА_6 в установленому порядку спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

Згідно листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилася.

Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Частиною 1 статті 548 ЦК України 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно зі статтею 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 551 ЦК України якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічна норма закріплена й у статті 1276 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Отже за змістом наведених норм, спадкова трансмісія може мати місце лише в тому випадку, коли спадкоємець помер до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установленому порядку.

Виходячи з того, що мати позивача ОСОБА_6, будучи спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_5, померла після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд вважає, що положення про спадкову трансмісію в даному випадку не можуть застосовуватися та позивач не набув право на спадкування після смерті свого діда. Тому посилання позивача на неподання ним заяви про прийняття спадщини у зв'язку з введенням його в оману відповідачем, в даному випадку ніякого правового значення не мають.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_6 за станом здоров'я не мала змоги прийняти спадщину після смерті батька жодними належними доказами не підтверджені. Крім того, доводи позивача та свідка про те, що ОСОБА_6 не знала про смерть батька спростовуються поясненнями самого позивача, що мати обіцяла прийняти спадщину та залишити йому, але спадщину не прийняла.

Статтею 1272 ч. 1, 3 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивач не надав суду доказів поважності пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті матері, а юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску цього строку, підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко