Категорія 27 Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,
суддів:Стеблюк Л.П., Колоса С.С.,
при секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі-ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № VIW3GK. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50 000 доларів США 00 центи на термін до 09.12.2027 року, а відповідач зобов'язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 26.05.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 175 761 доларів США 01 центи, що еквівалентно 2 049 373 грн. 40 коп. (згідно службового розпорядження НБУ від 26.05.2014 року офіційний курс долара - 11,66 грн.), з яких: 46 272,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 36702,90 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7000 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 77395,73 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 21,44 доларів США - штраф (фіксована частина); 8368,55 доларів США - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 175 761 доларів США 01 центи, що еквівалентно 2 049 373 грн. 40 коп.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VIW3GK від 11.12.2007 року у розмірі 175 761 доларів США 01 центів, що за курсом 11,66 згідно службового розпорядження НБУ від 26.05.2014 року складає 2 049 373 грн. 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На таке рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №VIW3GK. Відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50 000 доларів США 00 центи на термін до 09.12.2027 року, а відповідач зобов'язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 26.05.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 175 761 доларів США 01 центи, що за курсом 11,66 згідно службового розпорядження НБУ від 26.05.2014 року складає 2 049 373 грн. 40 коп., з яких заборгованість за кредитом - 46 272 доларів США 39 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 702 доларів США 90 центів, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 7 000 доларів США 00 центів, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 77 395 долари США 73 центи, а також штраф (фіксована частина) - 21 доларів США 44 центи, штраф (процентна складова) 8 368 доларів США 55 центів.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст. ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, а також умов договору зобов'язання має виконуватися належним чином, а відповідач порушив умови кредитного договору № VIW3GK від 11.12.2007 року, внаслідок чого право позивача порушене.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Колегією суддів встановлено на не оспорюється сторонами, що 11.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № VIW3GK, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у сумі 50 000 доларів США строком до 09.12.2027 року. Взяті на себе кредитні зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 26.05.2014 року утворилася кредитна заборгованість у загальному розмірі 175 761,01 доларів США, що еквівалентно 2 049 373,40 грн.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача - ОСОБА_6 про те, що позивачем надано розрахунок по нарахуванню пені за період з серпня 2008 року по травень 2014 року, тобто майже за шість років, що порушує умови пункту 4.4.и кредитного договору (а.с. 15).

Відповідно до п.4.4. кредитного договору VIW3GK від 11.12.2007 року нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 4.1, 4.2, 4.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції залишив поза увагою положення п.п. 4.4 кредитного договору та не перевірив за який саме період позивач просив стягнути пеню, оскільки наданий ним розрахунок перевищує 3 (три роки).

Колегією суддів у судовому засіданні досліджено розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, згідно якого нараховано пені з 26.05.2011 року по 26.05.2014 року у розмірі 58063,47 доларів США.

Відповідно до довідки НБУ офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 26.05.2014 року становить 11,66 грн. (а.с. 10).

Приймаючи до уваги розрахунок пені наданий позивачем, колегія суддів приходить до висновку, що розмір пені становить 58063,47 доларів США, що еквівалентно 677020,06 грн., а тому рішення суду у частині стягнення пені підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення у цій частині.

Доводи апеляційної скарги у частині того, що суд першої інстанції не врахував положення розділу 7, зокрема, п. 7.3. кредитного договору, відповідно до якого в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань виступає іпотека житлового будинку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даному випадку Банк звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про незаконні дії позивача щодо підняття в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором, як підставою для скасування рішення суду, оскільки право банку щодо одностороннього збільшення відсоткової ставки визначено в п.2.3.1. договору. Відповідач не надав суду належних доказів про порушення банком порядку прийняття рішення щодо підняття відсоткової ставки та не звертався до суду з позовом про визнання таких дій незаконними. Разом з тим, відповідач не позбавлений можливості довести правильність зазначених вище обставин в окремому порядку шляхом пред'явлення окремого позову з цього питання. Таким самим чином підлягає вирішенню питання щодо вартості реалізованого банком предмету іпотеки, з якою не згоден відповідач.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позичальник не може бути примушений достроково повернути суму кредиту, а тому звернення позивача з позовом до суду є передчасним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Банк наділений правом дострокового стягнення заборгованості як в силу положень кредитного договору (п.2.2.10, п.2.3.3) , так і на підставі положень ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п. 5.4. кредитного договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що у кредитному договорі за одне порушення встановлено два види відповідальності : штраф 5% від ціни позову та штраф у розмірі 250 грн., що є порушенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За цих обставин колегія суддів вважає, що стягнення з відповідача штрафу в сумі 250 грн. є незаконним, оскільки ця сума не відповідає порядку нарахуванню штрафу (відсоток від суми зобов'язання, а не тверда грошова сума), як зазначено в ст..549 ЦК України та фактично є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду у частині стягнення пені, штрафу (фіксована частина) підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення у цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 548, 551, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 88, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2014 року у частині стягнення пені, штрафу (фіксована частина) з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості з пені за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 58063,47 доларів США - пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 26.05.2014 року еквівалентно 677020,06 грн.

У задоволенні позову про стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 21 долар США 44 центи - відмовити.

В решті залишити рішення суду без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) В.С. Вавшко

Судді: (підпис) С.С. Колос

(підпис) Л.П. Стеблюк

З оригіналом вірно :