Справа № 466/3923/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1554/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 25.08.2008 року у сумі 20 253,18 дол. США, що за курсом НБУ становить на 16.05.2014 року становило 238 545 гривень 11 коп..

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, покликається на те, що судом не враховано до уваги тих обставин, що у позивача тяжке фінансове становище, а відтак він немає можливості своєчасно та в повному обсязі погашати кредит. При цьому, суду були надані достовірні документи в підтвердження скрутного матеріального становища позичальника, тяжкої хвороби та тривалого лікування дружини позичальника, та письмові докази неодноразових звернень до Банку щодо добровільного врегулювання ситуації. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити Банку у позові.

В судове засідання представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» та відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 142, 145), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта - ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інатснції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідност.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 28 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно умов якого АІКБ «УкрСиббанк» зобов'язувався надати ОСОБА_3 кредит в сумі 38 250 доларів США, термін дії договору по 24 квітня 2015 року, а Позичальник зобов'язався у встановлені договором строки повернути кошти та сплатити відсотки в розмірі 13,50% річних.

Окрім того, 25 квітня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки №201004, відповідно до якого в разі несвоєчасного або невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором вона відповідає перед ПАТ «УкрСиббанк» як солідарний боржник.

Прийняті на себе зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» виконав, надавши відповідачу ОСОБА_3 кошти згідно договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією заяви на переказ готівки №74 від 25 квітня 2008 року, згідно якою відповідач ОСОБА_3 отримав кошти в розмірі 193 162, 50 грн. (а.с. 24)

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.26-28) на виконання умов кредитного договору та договору поруки відповідачам були надіслані повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів, проте такі відповідачами виконані не були.

Відповідно до ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк", суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у відповідачів у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором №0 виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 20 453,18 дол.США, що еквівалентно 238 545, 11 грн., яка підлягає стягненню із відповідачів солідарно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Також, колегія суддів вважає, безпідставними твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Б.М. Гриновець