Провадженя№2о/460/89/15
Справа № 460/1302/15-ц
У Х В А Л А

"30" квітня 2015 р. м.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 «КООП «АНТИНА», за участю заінтересованої особи відділу Дерземагенства в Яворівському районі Львівської області, Лозинської сільської ради Львівської області, ЗАТ «Львівський керамічний завод» в якій просить встановити юридичний факт належності на праві власності обєктів нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а:

Заявник ОСОБА_1 «КООП «АНТИНА», за участю заінтересованої особи відділу Дерземагенства в Яворівському районі Львівської області, Лозинської сільської ради Львівської області, ЗАТ «Львівський керамічний завод» звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт належності на праві власності обєктів нерухомого майна.

Вивчивши матеріалами справи вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки, з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 2,4 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених в п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди мають виходити з того, що критеріями справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік підвідомчих господарським судам справ визначено у ст.12 ГПК України.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" дано роз'яснення, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З аналізу вказаних норм випливає, що господарським судам підвідомчі справи, які виникають з господарсько-правових відносин суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

В порядку цивільного судочинства встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, однак до суду з зазначеною заявою звертається ОСОБА_1 «КООП»АНТИНА», яке є юридичною особою.

Заявник просить встановити юридичний факт належності на праві власності об'єктів нерухомого майна, а саме, грунтової дамби, водовідвідної труби та шлюзу які містяться у технічному паспорті на майновий комплекс бази відпочинку "Керамік" що придбана відповідно до договору купівлі-продажу , укладеного 12.01.2010 року між ЗАТ "Львівський керамічний завод" та ОСОБА_1 «КООП»АНТИНА», отже існує спір про право між юридичними особами.

Крім цього, діючим Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено встановлення юридичного факту належності на праві власності обєктів нерухомого майна.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що між сторонами по справі виник спір, який має розглядатися в порядку господарського судочинства, а діючим Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено встановлення юридичного факту належності на праві власності обєктів нерухомого майна, вважаю, що у відкритті провадження по справі за вказаною заявою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.1,12 ГК України, ч. 2,4 ст. 256 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а:

У відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 «КООП «АНТИНА», за участю заінтересованої особи відділу Дерземагенства в Яворівському районі Львівської області, Лозинської сільської ради Львівської області, ЗАТ «Львівський керамічний завод» про встановлення юридичного факту належності на праві власності обєктів нерухомого майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом внесенння скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Швед Н.П.