Справа № 159/1237/15-ц
Провадження № 2/159/501/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 15 червня 2015 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Ковельської міської ради - Клевецької Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про відновлення встановлених меж суміжного землекористування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 у якому прохає суд визнати неправомірними дії Ковельської міської ради, щодо відмови у відновленні межі суміжного землекористування земельних ділянок в АДРЕСА_1, що перебуває у користуванні позивача та по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, що перебуває у власності ОСОБА_2 та зобов'язати Ковельську міську раду відновити межі суміжного землекористування земельних ділянок по АДРЕСА_1 що перебуває у користуванні позивача ОСОБА_1 та земельної ділянки по АДРЕСА_2 в м. Ковель Волинської області, кадастровий номер НОМЕР_1, що перебуває у власності ОСОБА_2 відповідно до первинних документів.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: позивач є власником житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами побудований позивачем та її покійним чоловіком ОСОБА_6 на земельній ділянці, яка була виділена рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №26 від 24.01.1972 року ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Окрім вказаної земельної ділянки сім'єю позивача використовувалась суміжна земельна ділянка площею 137 кв.м., використання якої стало можливим після приведення вказаної земельної ділянки, шляхом вимощування, до належного стану за кошти сім'ї позивача. Незважаючи на вказану обставину, при видачі відповідачеві ОСОБА_2 державного акту на право власності на суміжну земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 в м. Ковель, Ковельською міською радою було допущено накладення земельних ділянок по АДРЕСА_2 в м. Ковель та по АДРЕСА_1, унаслідок чого розмір земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача зменшилась, а також змінилась конфігурація вказаної земельної ділянки. Вказані обставини вадять позивачеві виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку по АДРЕСА_1, якою позивач відкрито користується після смерті чоловіка, ОСОБА_6 Оскільки у позасудовому порядку усунути порушення, допущені при видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 відповідач, Ковельська міська рада не бажає, позивач звернулась з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти задоволення позову, підтвердила обставини, зазначені позивачем у обґрунтування позову. Пояснила, також, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м. Ковель, АДРЕСА_2, належної на праві власності її довірителю - відповідачеві ОСОБА_2 у Акті погодження меж з суміжними землекористувачами і землевласниками землеволодіння її довіритель ОСОБА_2 власноруч поставила свій підпис від імені матері, користувача земельної ділянки НОМЕР_2 позивача ОСОБА_1, а ОСОБА_2 була наділена правом представляти позивача згідно нотаріально посвідченої довіреності.

Представник відповідача Клевецька Т.Г. в судовому засіданні позову не визнала і заперечила проти його задоволення. У заперечення на позов відповідач покликається на наступні обставини: рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради депутатів трудящих «Про відведення земельних ділянок для індивідуального будівництва» від 24 січня 1972 року №26 ОСОБА_6 - чоловікові позивача ОСОБА_1 та батькові відповідача ОСОБА_2, було виділено земельну ділянку площею 580 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1. Згідно акту від 10 лютого 1972 року, затвердженого головним архітектором міста, межі вказаної земельної ділянки були закріплені на місцевості і того ж дня, державним нотаріусом було посвідчено договір про надання вказаної земельної ділянки у безстрокове користування ОСОБА_6 У лютому 1980 року державною приймальною комісією індивідуальний жилий будинок на земельній ділянці площею 580 кв.м. по АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію. 05 листопада 1997 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради було прийняте рішення №351 про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельну ділянку площею 580 кв. м. по АДРЕСА_1. Відтак площа земельної ділянки, яка передавалась ОСОБА_6 під забудову та у власність становила 580 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер і спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняла позивач ОСОБА_1 03 листопада 1994 року відповідачеві ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради народних депутатів для індивідуального будівництва жилого будинку було виділено земельну ділянку площею 600 м.кв. по АДРЕСА_2 в м. Ковелі. Межі вказаної земельної ділянки закріплені на місцевості, що зафіксовано у відповідному акті. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 05 листопада 1997 року земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_2 в м. Ковель було передано у власність ОСОБА_7 і 10 жовтня 2005 року, на підставі вказаного рішення, відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_2 в м. Ковель. Суміжні межі земельних ділянок в АДРЕСА_1, що перебуває у користуванні позивача та по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, що перебуває у власності ОСОБА_2 узгоджувались у ході виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в м. Ковель. Земельна ділянка по АДРЕСА_2 в м. Ковель використовується у межах правовстановлюючих документів. Технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не складалась, однак фактична площа вказаної земельної ділянки яка перебуває у користування позивача ОСОБА_1 є значно більшою, ніж виділялась забудовнику ОСОБА_6 за вказаною адресою. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачами її прав, як землекористувача. Оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_2 в м. Ковель Волинської області використовується у межах визначених правовстановлюючими документами, а площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка фактично перебуває у користуванні позивача є значно більшою, ніж та що виділялась під забудову, підстав для задоволення позову відповідач не вбачає.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Встановлено, що у квітні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту про право власності на землю який обґрунтовувала тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_6 оформила право власності на спадковий будинок, що на АДРЕСА_1. При виготовленні технічної документації на землю було встановлено невідповідність площі земельної ділянки, розташованої під будинком. Вважала, що площа успадкованої земельної ділянки зменшилась за рахунок сусідньої ділянки, що на АДРЕСА_2, в м. Ковелі, і належить на праві власності ОСОБА_2 З таких підстав просила визнати недійсний державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_7 10 жовтня 2005 року на земельну ділянку площею 600 кв.м. у м. Ковелі, АДРЕСА_2. (справа № 159/2417/14-ц, провадження № 2/159/638/14).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2014 року у позові було відмовлено повністю. Рішення є чинним.

Як у ході розгляду справи № 159/2417/14-ц, провадження № 2/159/638/14, так і у ході розгляду даної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною, а відповідач ОСОБА_2 дочкою померлого ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер і єдиним спадкоємцем майна померлого, який прийняв спадщину, є позивач ОСОБА_1 (а.с.66).

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської Ради депутатів трудящих "Про відведення земельних ділянок для індивідуального будівництва" від 24 січня 1972 року № 26 ОСОБА_6 відведено земельну ділянку розміром 580 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 Цим же рішенням забудовника зобов'язано протягом трьох місяців одержати у головного архітектора міста Ковеля технічну документацію на забудову земельної ділянки і укласти, нотаріально завірити та зареєструвати у міськвиконкомі договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки (а.с.60).

Згідно акта від 10 лютого 1972 року, затвердженого головним архітектором міста, ОСОБА_6 відведено вказану земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку. Межі відведеної земельної ділянки закріплені на місцевості дерев'яними знаками, які передані ОСОБА_6 (а.с.61). 10 лютого 1972 року ОСОБА_6 нотаріально укладено договір про надання виконавчим комітетом Ковельської міської Ради депутатів трудящих у безстрокове користування цієї ж земельної ділянки (а.с.58-59).

Згідно з актом № 319 приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_1, затвердженим рішенням виконкому Ковельської міської ради депутатів трудящих від 13 лютого 1980 року, фактична площа земельної ділянки, на якій побудовано житловий будинок і господарські будівлі, становить 580 кв.м. (матеріали інвентаризаційної справи №2614/25-ХІ-1975 м. Ковель, АДРЕСА_1).

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 05 листопада 1997 року № 351 ОСОБА_6 (№310 у Додатку №1 до рішення) передано у приватну власність земельну ділянку площею 580 кв.м. на АДРЕСА_1, тобто даним рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_6 передано у приватну власність ту земельну ділянку і тієї площі, яка перебувала у користуванні з 1972 року.

Земельна ділянка на АДРЕСА_1 є суміжною із земельною ділянкою на АДРЕСА_2, що на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської Ради народних депутатів від 03 листопада 1994 року № 48 відповідачу ОСОБА_7 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для індивідуального житлового будівництва у АДРЕСА_2 (а.с.70,108). Межі виділеної земельної ділянки закріплені на місцевості знаками, які здані забудовнику під охорону, складено схему виносу в натурі меж земельної ділянки, що вбачається із відповідного акта (а.с.71).

На підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 05 листопада 1997 року № 351 відповідачеві ОСОБА_7 було видано державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 600 кв.м. у м. Ковелі, АДРЕСА_2 (а.с. 6).

У ході виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку, що у м. Ковелі на АДРЕСА_2, позивач ОСОБА_1, як сусідній землекористувач ділянки на АДРЕСА_1 власноруч із зазначенням своїх паспортних даних погоджувала межі відповідачу ОСОБА_7, що підтверджується актом від 08 квітня 2005 року (а.с.103).

Державний акт про право власності на земельну ділянку у позивача відсутній, не виготовлявся він і її спадкодавцем ОСОБА_6, що підтверджується повідомленням Управління Держземагенства у Ковельському районі Волинської області №9-303-0.2-895/2-15 від 16 березня 2015 року (а.с.27).

Правовідносини щодо набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку регулювались Земельним кодексом України 1990 року та Декретом Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року № 15-92 (далі - Декрет).

Статтею 17 Земельного кодексу України 1990 року (чинного на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6.) визначено, що передача у власність земельної ділянки, яка була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки.

Згідно з пунктом 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Тобто, майнові права спадкодавців на земельні ділянки, які видавались громадянам в період дії Земельного кодексу України в редакції 1990 року та Декрету за відсутності державних актів на право власності на землю можуть бути підтверджені рішенням органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки; даних земельно-кадастрових документів щодо місцезнаходження, площі земельної ділянки, її цільового призначення; а також документів, які вказують на встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі.

З 1 січня 2002 року відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а з 15 жовтня 2008 року, крім того, - ще й за результатами аукціону.

У матеріалах справи наявна копія рішення органу місцевого самоврядування від 1997 року про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянки, площею 580 м.кв. Докази того, що упродовж 1997 року і по час розгляду справи судом органом місцевого самоврядування приймалися рішення про надання у власність ОСОБА_6 або ж позивачу ОСОБА_1 за адресою: м. Ковель, вул. АДРЕСА_1 земельної ділянки більшої площі суду не надано.

Як на доказ порушення її прав, як землекористувача, а саме факту накладення земельних ділянок по АДРЕСА_2 в м. Ковель та по АДРЕСА_1, унаслідок чого розмір земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача зменшилась, а також змінилась конфігурація вказаної земельної ділянки, позивач посилається на висновок №О-63 судової земельно-технічної експертизи у даній справі від 27 травня 2015 року згідно якого експерт констатував наявність накладення земельної ділянки по АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 та перебуває у користування ОСОБА_1 по межі Г-Д довжиною 30,41 м. на 10,02 м. площею 31 кв.м. відносно даних кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_2 станом на 2005 рік та на 2,87 кв.м. відносно даних проекту забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 в м. Ковелі станом на 1995 рік. (а.с.138-141).

У той же час, згідно зазначеного висновку судової земельно-технічної експертизи у даній справі від 27 травня 2015 року, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка на теперішній час фактично перебуває у користуванні позивача ОСОБА_1 становить 655 кв.м., площа земельної ділянки, яка перебуває у законному володінні відповідача ОСОБА_2 становить 600 кв.м. (додаток до висновку а.с.144).

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 за життя передавалась у власність земельна ділянка площею 580 кв.м. по АДРЕСА_1, а в користуванні позивача ОСОБА_1, як спадкоємця ОСОБА_6, за вказаною адресою перебуває земельна ділянка значно більшого розміру - 655 м.кв., а крім того площа земельної ділянки, власником якої є відповідач ОСОБА_2 згідно Державного акут на право власності на землю серії НОМЕР_3 відповідає рішенню органу місцевого самоврядування про надання вказаної земельної ділянки у власність, суд не вбачає порушень відповідачами прав позивача, як землекористувача.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на генеральний план забудови земельної ділянки, оскільки він не підтверджує розміру та меж земельної ділянки яка передавалась у власність ОСОБА_6

Крім цього, як убачається з повідомлення начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради №22.26/286 від 02.04.2015 року щодо генерального плану забудови району в який входять будинку №№42,44,46,48 по вул. Богуна в м. Ковелі, проектом забудови кварталу в районі вулиць Богуна та Данила Нечая, розробленого в 1968 році, розміщення житлових будинків з присадибними ділянками № №№42,44,46,48 по вул. Богуна не було передбачено. Останній житловий будинок, який відображено в проекті, має №36 по вул. Богуна. В розпорядженні відділу є матеріали стереотопографічної зйомки міста Ковель станом на 1995 рік, виконані Українським державним науково-виробничим інститутом зйомок міст та геоінформатики «Укргеоінформ».(а.с.68).

Відтак висновок експерта про накладення земельних ділянок одна з яких перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 на підставі відповідних правовстановлюючих документів, а інша - у фактичному користуванні позивача, не є підставою для задоволення позову.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Усупереч наведеним правовим нормам позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що при виготовленні державного акта про право власності на землю на ім'я відповідача ОСОБА_2 від 10 жовтня 2005 року серії НОМЕР_3 були порушені межі належної спадкодавцю ОСОБА_6 земельної ділянки. Тому, відсутні підстави для задоволення позову.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі ст. ст. 17 Земельного кодексу України 1990 року, Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року № 15-92, ст. 116, п. 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про відновлення встановлених меж суміжного землекористування відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: Т.М.Луньова