Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1167/15-ц
Провадження № 2/553/593/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.05.2015м. м. Полтава
Ленінський районний суд м.Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в складі суду: головуючої судді - Кононенко С.Д.,
при секретарі - Бобильовій А.П.,
за участю представника позивача - Репало Д.О.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та кредит» про стягнення депозитного вкладу ,-
ОСОБА_2 у березні 2015 року звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк» Фінанси та кредит» про стягнення коштів (повернення депозиту) у розмірі 3000 доларів США депозитного вкладу, 40,07 доларів США процентів за договором, 9,62 доларів США 3% річних. Зазначила, що 12 листопада 2014 року між нею та АТ «Банк «Фінанси та Кредит»,в особі відділення № 6 філії «Полтавське РУ» був укладений договір №331832/238924/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" в іноземній валюті. По закінченню строку вкладу відповідач вклад не повертає.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Репало Д.О. подав до суду заяву, в якій позов підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі та слухати справу за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ПАТ «Банк» Фінанси та кредит» будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив та не надав суду дані про причину неявки.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 12 листопада 2014 року між позивачкою ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 6 філії «Полтавське РУ» був укладений договір №331832/238924/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 Договору позивач передав, а відповідач прийняв на вкладний рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 3000,00 (три тисячі доларів США 00 центів), на умовах Договору, вказане також підтверджується квитанцією на внесення готівки № 1 від 12.11.2014 року згідно з чим, позивачем 12.11.2014 року був переданий відповідачу, а останнім отриманий на вкладний рахунок вклад в повному обсязі.
У пункті 3 договору зазначено, що нарахування процентів на рахунок № НОМЕР_3 за вкладом проводяться у день закінчення строку, визначеного п.1 Договору. Договір був укладений на строк з «12» листопада 2014 р. по «12» лютого 2015 р.(п. 1. Договору). Відповідно до п. 6 Договору відповідач був зобов'язаний після закінчення строку визначеного п.1 Договору повернути суму вкладу. Згідно до п. 2 Договору проценти на суму вкладу нараховуються і виплачуються за ставкою 12,50% річних за фактичну кількість днів користування вкладом з дня, наступного за днем надходження коштів на вкладний рахунок позивача.
Згідно виписки по особовому рахунку від 10 березня 2015 року за період з 01.09.2014 р. по 10.03.2015р. позивачу згідно депозитного договору були нараховані відсотки за період з 12 листопада 2014 року по 12 лютого 2015 року у розмірі 77,74 доларів США. Призначення платежу - перерахування суми відсотків на рахунок на вимогу ОСОБА_2 згідно депозитного договору.
12 березня 2015 року позивачка внесла на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 575 грн., що становило еквівалент 23 доларів США. В цей же день відповідач виплатив позивачу 15,54 грн., що є еквівалентом 0,74 доларів США. Таким чином, розмір належних до виплати позивачці грошових коштів становив: 77+23=100 доларів США. Вказані обставини підтверджуються квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій. Цього ж дня, позивачу були виплачені проценти за договором, які з урахування докупленої позивачкою валюти склали 100 доларів США.
Відповідач продовжує користуватися грошовими коштами позивача в розмірі 3000,00 (три тисячі доларів США 00 центів). Проценти за користування коштами за період після 12 лютого 2015 року і до цього час не нараховуються та не виплачуються, що порушує права позивача.
Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на частину 1 статті 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на вище викладене, наявні підстави стягнути з відповідача проценти за користування вкладом, згідно умов договору, та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України. Процентна ставка - 12,5 % річних, розрахунок суми боргу проводиться за формулою: Сума боргу*ставку річних/100%/365 днів * кількість днів прострочення;3000дол.США*12,5/100/365*39= 40,07 доларів США за користування коштами.Процентна ставка - 3 % річних, розрахунок суми боргу проводиться за формулою: Сума боргу*ставку річних/100%/365 днів * кількість днів прострочення;3000дол.США*3/100/365*39= 9,62 доларів США річних
Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено : «У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК». Вбачається, що аналогічний підхід може бути застосований до спірних відносин, що дає підстави стягнути з відповідача грошові кошти розміщені на депозит у валюті вкладу - долари США.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 612ЦК України, ст.ст.10,30, 60, 88, 213 - 215, 224-228 ЦПК України, Постанова Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд, -
Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та кредит» про стягнення депозитного вкладу - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду міста Полтави протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. Д. Кононенко