АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6385/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Білич І.М.

суддів: Болотова В.С., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: представника ГПУ Тертишник О.І.

представника КМР Кириченко А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради та Державного агентства земельних ресурсів України на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року

у справі за заявою заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради та Державного агентства земельних ресурсів України про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2013 року в цивільній справі за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради та Державного агентства земельних ресурсів України до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне товариство» про визнання недійсними державних актів на право власності на землю, визнання права власності та зобов'язання повернути земельні ділянки.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2013 року було відмовлено в задоволенні позову заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради та Державного агентства земельних ресурсів України про визнання недійсними державних актів на право власності на землю, визнання права власності та зобов'язання повернути земельні ділянки.

Рішення набрало законної сили.

У листопаді 2014 року заступник Генерального прокурора України діючи в інтересах КМР та Державного агентства земельних ресурсів України звернувся з заявою, про перегляд зазначеного вище рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами у відповідності до обставин які були встановлені рішенням господарських судів.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року було залишено без задоволення заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заступника Генерального прокурора України діючи в інтересах держави в особі Київської міської ради та Державного агентства земельних ресурсів України, подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Представник апелянта та представник КМДА в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Відповідачі по справі про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами заявник вказував на те, що суд першої інстанції приймаючи в 2013 році рішення виходив з того, що доводи позову не було підтверджено відповідними доказами.

Водночас на теперішній час встановлено нововиявлені обставини, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення Голосіївського районного суду від 08.08.2013 року.

Так рішенням Господарського суду м. Києва від 22 травня 2014 року, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 08 липня 2014 року та Вищого господарського суду України від 14 жовтня 2014 року за якими було задоволено позов Прокуратури м. Києва в інтересах держави до КМР, ОКЖК «Освітянин», ТОВ «Будівельне товариство», ТОВ «Пейзажне», а також рішенням Господарського суду м. Києва від 29 липня 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2014 року за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі КМР, ОКЖК «Освітянин», ТОВ «Будівельне товариство», ТОВ «Будівельний форум» та ТОВ «Пейзажне» встановлено відсутність правових підстав на безоплатне отримання ОКЖК «Освітянин» земельних ділянок у власність у зв'язку з незаконністю рішення Київської міської ради про надання цих ділянок кооперативу.

Зазначені рішення підтверджують факт незаконності рішення КМР від 01 жовтня 2007 року №355/3187 та подальшого відчуження спірних земель є істотними та спростовує факти, на підставі яких приймалося рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2013 року. Оскільки дані обставини є істотними та існували на час розгляду вищевказаної цивільної справи, заявник просив переглянути рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами та, скасувавши рішення, задовольнити позов.

Суд першої інстанції, оцінивши надані докази прийшов до висновку, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими для нього, тобто не є істотними для справи обставинами, що не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи. До того ж, що на момент придбання земельної ділянки відповідачі, як набувачі, не знали та не могли знати про те, що існують будь-які перешкоди щодо набуття ними права власності на земельної ділянки, оскільки рішення Київради від 01 жовтня 2007 року № 353/3187 було скасовано рішенням суду майже через сім років після надання земельної ділянки кооперативу і майже через п'ять років після укладення договорів дарування між кооперативом та фізичними особами, а даний позов заявлено майже через чотири роки після надання земельної ділянки кооперативу та через два роки після укладення договорів.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Так відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи що набрали законної сили, а також судовий наказ.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин у відповідності до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однією з підстав визначених законодавчо та на яку посилається заявник для перегляду рішення за нововиявлени миобставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При постановленні судового рішення суд першої інстанції вказував на те, що оцінивши надані докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими для нього, тобто не є істотними для справи обставинами, що не були та могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді питання про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не було взято до уваги положення Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року. А саме те, що у мотивувальній частині судового рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів і вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати, враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у перегляді справи за нововиявленими обставинами, суд не навів наявність або відсутність фактів, якими заявник обґрунтовував свої вимоги. Відхиляючи їх не виклав своє мотивування з урахуванням доказів які містилися в матеріалах справи та були надані заявником. Обмежився при цьому лише їх констатацією.

У той час, як підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами були істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради та Державного агентства земельних ресурсів України задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: