Справа № 462/8454/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого-судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 і ПрАТ СК «Галицька», в якому просить стягнути із ПрАТ СК «Галицька» 16 157 грн. майнової шкоди та з ОСОБА_2 100 000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.08.2012 року близько 23.30 год. в с. Великий Дорошів Жовківського району Львівської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ніссан Кашкай», номерний знак НОМЕР_1, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, наїхав на чотирьох пішоходів, зокрема на неї, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження. Оскільки цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Ніссан Кашкай» було застраховано у ПрАТ СК «Галицька», вона, як потерпіла внаслідок ДТП, просить стягнути із страхової компанії 16157 грн., які вона витратила на лікування та в подальшому будуть витрачені на реабілітацію. При цьому відмітила, що отримані травми призвели до порушення її психологічного стану, постійних стресів, пов'язаних із понівеченням обличчя, вона позбавлена можливості повноцінно жити та навчатися. Вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню заподіяна їй внаслідок ДТП моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 100 000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_3 позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Талалаєва О.Ю. визнали позов в частині стягнення моральної шкоди, але в розмірі 10000 грн., в частині стягнення матеріальної шкоди із ПрАТ СК «Галицька» поклалися на розсуд суду. При цьому відмітили, що позивач необґрунтовано покликається на те, що ним не надавалися кошти на лікування та реабілітацію потерпілої ОСОБА_1, оскільки, як вбачається із наданих суду чеків він оплачував операції та придбавав необхідні медикаменти для ОСОБА_1 Відмітив ОСОБА_2, що щиро шкодує про нещасний випадок, який трапився із позивачем, внаслідок вчиненого ним ДТП, погоджується сплатити моральну шкоду, але в розмірі 10000 грн., яку вважає справедливою та розумною.

Представник відповідача ПрАТ СК «Галицька» - Струсінська М.Р. заперечила позов в частині стягнення із ПрАТ СК «Галицька» матеріальної шкоди, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, в порушення вимог закону не зверталася до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування та повідомлення про страховий випадок, який стався, що позбавило страховика на той час самостійно з'ясувати розмір нанесеної шкоди. Наголосила, що страховик відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП здоров'ю та майну третьої особи. Разом з тим, зазначені витрати на лікування та реабілітацію повинні бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Будь-яких належних доказів щодо суми матеріальної шкоди, щодо відшкодування вартості медичних послуг в розумінні ст.24 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем не надано. В частині стягнення із ОСОБА_2 моральної шкоди, то в цій частині позов визнала частково, зазначивши, що з нього слід стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн., яка відповідає засадам справедливості та розумності.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2012 року близько 23.30 год. в с. Дорошів Жовківського району Львівської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Ніссан Кашкай», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі сполученням Рава-Руська - Львів в напрямку до м.Львова в районі 13км.+400м, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: Р.1 п.1.5; Р.2 п.п.2.3б, д; Р.12 п.12.3 Правил дорожнього руху, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виявлення небезпеки для руху, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до зупинки, або безпечного для інших учасників руху їх об'їзду, створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на чотирьох пішоходів, зокрема ОСОБА_1

Дані обставини стверджуються вироком Жовківського районного суду Львівської області від 12.06.2014 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та обрано покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку на 2 роки та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.с.4-9). Вирок суду набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистимнемайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Між тим, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ніссан Кашкай», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «Галицька», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5380000 від 12.06.2012 року, що діяв на період з 12.06.2012 року до 11.06.2013 року, тобто на час ДТП (а.с.11).

Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Зі змісту п.3 ч.1 ст.988 ЦК України випливає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу .

Відповідно до ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Зі змісту п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» убачається, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє та позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту звернення потерпілої ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Галицька» із заявою про страхове відшкодування та повідомлення про страховий випадок, який стався.

При цьому, суд бере до уваги покликання представника відповідача ПрАТ СК «Галицька» про те, що позивачем не надано жодних належних доказів щодо суми матеріальної шкоди, про відшкодування вартості медичних послуг в розумінні ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки згідно зазначеної статті у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Пунктом 37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди

Крім цього, суд бере до уваги покликання представника відповідача ПрАТ СК «Галицька» про те, що позивачем на підтвердження понесених витрат надано чеки, однак вони належним чином не підтверджують факт того, що такі витрачені ОСОБА_1 на лікування після ДТП.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд критично ставить до тверджень позивача про те, що ОСОБА_2 не надавав їй коштів на лікування, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи /копіями квитанцій про оплату, рецептами, фіскальними чеками/, поясненнями відповідача та його представника, а також самим позивачем - ОСОБА_1, яка в судовому засіданні визнала факт часткової оплати за її лікування ОСОБА_2

Суд приходить до переконання, що з вини відповідача ОСОБА_2 позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв'язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, порушенням нормального способу життя, постійних стресів, пов'язаних із знівеченням обличчя.

Разом з тим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 100000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. На підставі наведеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину моральних страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість, суд приходить до переконання, що стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає моральна шкода в розмірі 50000 грн. Решту частину вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованою.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При цьому, згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а тому з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 2500 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 979, 981, 988, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст.22, 33, 35, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 /ідентифікаційний номер - НОМЕР_2/ на користь ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер - НОМЕР_3/ - 50000 /п'ятдесят тисяч/ гривень моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 /ідентифікаційний номер - НОМЕР_2/ в дохід держави 2500 /дві тисячі п'ятдесят/ гривень судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.