Справа № 2-8159/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення компенсаційної виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася з позовною заявою, в якій просила визнати незаконним та скасувати наказ №156-н від 13.10.2015 року відповідача Державної служби інтелектуальної власності України, зобов'язати відповідача Державну службу інтелектуальної власності України поновити її на роботі на посаді генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та стягнути моральну шкоду у розмірі 9000,00 грн.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» компенсаційну виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 6029,65 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує вимоги, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких вона звертається з позовом за захистом своїх порушених прав, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивачка, заявляючи вимоги про скасування наказу про звільнення її з посади генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», не виклала обставини як правові підстави, якими вона обґрунтовує скасування наказу та його незаконність, не зазначила доказів, які б підтверджували такі обставини.

Крім того, позивачкою не викладені обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги про стягнення компенсаційної виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України, дія норм яких застосується у випадку затримки розрахунку при звільненні та у випадках порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також не зазначені правові підстави покладення на саме відповідача ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» відповідальності за виплату грошових коштів по листкам непрацездатності, оплата яких здійснюється в порядку, визначеному постановою КМУ «Про затвердження Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця» та постановою КМУ «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Окрім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачкою не викладені обставини щодо обґрунтування її вимог про стягнення з кожного з відповідачів моральної шкоди.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, оскільки не визначено характер правовідносин та не окреслено предмет позову, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто які відносини виникли між позивачкою та відповідачами, з приводу завдання ким і якої саме шкоди, чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що нормами КЗпП визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини в обґрунтування позовних вимог відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивачки порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачкою не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 цього ж Кодексу є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, позов не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачкою не надано належних доказів сплати судового збору за пред'явлені позовні вимоги.

Так, положеннями ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Між тим, позивачкою в позовній заяві, окрім вимоги про поновлення її роботі, заявлено ще декілька вимог немайнового характеру, зокрема про визнання та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, стягнення компенсаційної виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пільги щодо сплати судового збору на які не поширюються, а тому відповідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» позивачці необхідно сплатити судовий збір за кожну заявлену нею вимогу за ставками визначеними ЗУ «Про судовий збір» та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення компенсаційної виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: