Справа № 135/784/14-ц Провадження № 22-ц/772/1501/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 7 Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,
суддів:Стеблюк Л.П., Колоса С.С.,
при секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП», відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер» Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» про захист права приватної власності на земельну ділянку і усунення перешкод у використанні земельної ділянки та за зустрічним позовом ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» до ОСОБА_6 про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 2,9636 га, розташованої на території Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

У лютому 2011 року відповідач без його згоди, самочинно почав здійснювати роботи по проведенню водопроводу, газопроводу та лінії електропередач, через належну йому на праві приватної власності земельну ділянку.

З метою захисту свого права власності на земельну ділянку та з вимогою вжити відповідних заходів, він неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування Четвертинівської сільської ради, до Тростянецької районної державної адміністрації, до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, до Прокуратури Тростянецького району. Проте його звернення до зазначених установ результатів не дало та жодних заходів відносно відповідача здійснено не було.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_6 просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована на території Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, яка належить йому на праві власності, шляхом демонтажу прокладеного водопроводу, газопроводу та ліній електропередач та звільнення ділянки від іншого майна, що належить відповідачу. Також стягнути з відповідача судові витрати та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка полягає у тому, що він позбавлений права користування землею, яка належить йому на праві власності.

У червні 2014 року ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» звернулося з зустрічним позовом до ОСОБА_6, вказувало, що Акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» є замовником будівництва комплексу «Вінницька птахофабрика» до складу якого входять зони вирощування курчат-бройлерів.

З 03 вересня 2010 року будівництво здійснюється спільно з ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та ТОВ «Вінницька птахофабрика». Будівництво здійснюється відповідно до отриманих, у встановленому законодавством порядку дозволів на початок виконання будівельних робіт, відповідно до погодженої проектної документації. З метою свого функціонування бригади з вирощування курчат-бройлерів повинні бути приєднані до інженерних мереж, а саме: водогону, газопроводу, ліній електропостачання.

На землях Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області здійснюється будівництво бригади з вирощування курчат-бройлерів № 8. Дозвіл на виконання будівельних робіт № 3 від 11 січня 2011 року видано Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області. Лінії комунікації проходять через ряд земельних ділянок, які межують із земельною ділянкою ОСОБА_6

З усіма власниками земельних ділянок було досягнуто згоди щодо умов договорів про встановлення земельного сервітуту, та підписано відповідні договори. ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено 94 договори сервітуту із власниками земельних ділянок розташованих на землях Четвертингівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

Укласти Договір про встановлення земельного сервітуту також було запропоновано ОСОБА_6, але дійти взаємної згоди з даного питання не вдалося. ОСОБА_6 постійно змінював свої рішення з даного питання, відмовлявся від отримання листів з пропозиціями щодо укладення вказаного договору, посилаючись на те, що прокладені лінії будуть йому заважати.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» просило встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки площею 2,9636 га, яка належить ОСОБА_6 та розміщена на землях Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, строком на 45 років, зона дії сервітуту з урахуванням охоронної зони для експлуатації лінії електропередачі та трубопроводів складає 0,3144 га.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовлено.

Зустрічний позов ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» - задоволено.

Встановлено земельний сервітут щодо земельної ділянки площею 2,9636 га, яка розміщена на землях Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, та яка належить ОСОБА_6 строком на 45 років. Зона дії сервітуту з урахуванням охоронної зони для експлуатації лінії електропередачі та трубопроводів складає 0,3144 га.

Судові витрати, понесені сторонами, залишено за ними.

На таке рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04.05.2006 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 2,9636 га, розташованої на території Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

На даний час він своєю земельною ділянкою не користується; її використовує СТОВ імені Богдана Хмельницького, яке без будь - якого договору з позивачем обробляє спірну земельну ділянку та вирощує на ній зернові культури. Будівництво спірних комунікацій було розпочато після укладення усної домовленості між відповідачами і ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що прокладені відповідачами комунікації не є перешкодою для обробки і використання земельної ділянки для її цільового призначення - вирощування зернових культур. Відповідачі не чинять перешкод ОСОБА_6 у використанні ним земельної ділянки за цільовим призначенням, а тому права останнього не порушені. Також, спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_6 у власність для вирощування сільськогосподарської продукції і використання її під ріллю, а не під садівництво як того бажає позивач.

Також судом встановлено, що між ПрАТ «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_6 була усна домовленість про виготовлення відповідачем проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, який було виготовлено з метою заміни земельної ділянки ОСОБА_6 на іншу земельну ділянку. На даний час зазначена земельна ділянка не була передана ОСОБА_6 Проте у ПрАТ «Зернопродукт МХП» намір здійснити її передачу є.

Акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» є замовником будівництва комплексу «Вінницька птахофабрика» до складу якого входять зони вирощування курчат-бройлерів (бригади з вирощування курчат-бройлерів). У відповідності до Договору про дольову участь у будівництві об'єктів нерухомості № 1025/1-Г від 03 вересня 2010 року будівництво здійснюється спільно з ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та ТОВ «Вінницька птахофабрика».

На землях Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області здійснюється будівництво Бригади з вирощування курчат-бройлерів № 8, що підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт № 3 від 11 січня 2011 року виданим Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області.

Задовольняючи зустрічний позов ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер», суд першої інстанції виходив з того, що згідно проектної документації інженерні мережі, що знаходяться на території Четвертинівської сільської ради пролягають через земельну ділянку, яка належить ОСОБА_6 У зв'язку із розпаюванням земель сільськогосподарського призначення та передачу їх у власність фізичним особам, прокласти лінію електропередачі та трубопроводів (водогону та газопроводу) в обхід земельних ділянок, які належать фізичним особам є технічно неможливим. Функціонування комплексу без проведення до нього ліній електропередачі, газопроводу та водопроводу неможливе. Прокладення інженерних мереж через інші земельні ділянки, в обхід земельної ділянки належної ОСОБА_6, не має можливості, оскільки власники таких земельних ділянок, заперечують щодо такого будівництва. Побудувати інженерні мережі через землі спільної власності (так звану «проектну «польову» дорогу») неможливо, у зв'язку з тим, що на даний час на законодавчому рівні не визначено власника та розпорядника таких доріг.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегією суддів у апеляційній інстанції встановлено, що 03.09.2010 року між ЗАТ «Зернопродукт МХП» та ВАТ «Миронівський хлібопродукт» був укладений договір № 1025/1-Г про дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості - будівель та споруд внутрішньогосподарського комплексу по виробництву кормів, птахофабрики та обслуговуючих споруд з метою створення спільної часткової власності на комплекс та подальшого його використання учасниками у відповідності до їх статутних документів. Комплекс окрім споруд та будівель включає в себе також зовнішні мережі (п.1.1. Договору).

01.08.2011 року була укладена додаткова угода до договору № 1025/1-Г про дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості від 03.09.2010 року, відповідно до якої ПрАТ «Зернопродукт МХП» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» домовилися прийняти ТОВ «Вінницька птахофабрика» у дольову участь об'єкта нерухомості відповідно до умов договору.

01.06.2012 року була укладена додаткова угода до договору № 1025/1-Г про дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості від 03.09.2010 року, сторонами якого є ПрАТ «Зернопродукт МХП», ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та ТОВ «Вінницька птахофабрика».

Відповідно до цього договору та додатків до нього співвласниками з визначеними розмірами часток внутрішньогосподарського комплексу по виробництву комбікормів є ПрАТ «Зернопродукт МХП», ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та ТОВ «Вінницька птахофабрика».

Будівництво вказаного об'єкту нерухомості завершено та 28.08.2014 року отримано свідоцтва про право власності на нерухоме майно з зазначенням розміру частки кожного з вказаних товариств.

Так, відповідно до вказаного свідоцтва Бригада №8 з вирощування курчат-бройлерів на праві спільної часткової власності належить ПАТ «Миронівський хлібопродукт» - 47/50 частки, ПАТ «Зернопродукт МХП» - 1/50 частки та ТОВ «Вінницька птахофабрика» - 2/50 частки.

Таким чином колегією суддів встановлено та не заперечується сторонами, що зовнішні мереж -електро, - водо та газопостачання спільно споруджувались та належать на праві спільної часткової власності трьом перерахованим вище юридичним особам.

Колегією суддів також встановлено та не заперечується сторонами, що земельна ділянка площею 2,9636 га, розташована на території Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області належить ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04.05.2006 року. ОСОБА_6 не надавав письмової згоди на прокладення водопроводу, газопроводу та ліній електропередач на належній йому на праві власності земельній ділянці. Також, ОСОБА_6 неодноразово відмовлявся від пропозиції укласти договір земельного сервітуту з ПрАТ «Зернопродукт МХП» з тих чи інших підстав.

До будівництва мереж між ПрАТ «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_8 була усна домовленість про виготовлення проекту із землеустрою про заміну земельної ділянки останнього на іншу земельну ділянку, однак на час вирішення справи така земельна ділянка не передана останньому.

Статтею 90 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки, поряд з іншим, має право самостійно господарювати на землі та на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом, а порушені права власника земельної ділянки підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст..152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Способами захисту правна землю є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав та відшкодування збитків.

Підставою для відшкодування збитків є встановлення обмежень щодо використання земельної ділянки ( п.в ч.1 ст.156 ЗК України).

Таким чином колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_6 дійсно має право на захист від порушень іншими особами свого права власності на земельну ділянку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог в частині захисту прав власника землі, суд повинен був встановити наявність у особи права на землю, факт порушення права власності, обсяг завданих збитків та причинно-наслідковий зв'язок між порушеннями та завданою шкодою, а також коло осіб, які допустили порушення прав власності.

За положеннями ст..1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 33, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому, якщо це можливо без залученні інших співвідповідачів.

Колегія суддів з'ясувала, що ОСОБА_8, звертаючись до суду з позовом до ПрАТ «Зернопродукт МХП», не врахував ту обставину, що іншими співвласниками внутрішньогосподарського комплексу по виробництву комбікормів і зовнішніх мереж є ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та ТОВ «Вінницька птахофабрика», які теж несуть відповідальність за прокладання на земельній ділянці позивача інженерних мереж постачання.

Суд першої інстанції в порушення вимог перелічених вище норм земельного та цивільного законодавства, а також принципів ст.10 ЦПК України не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, зокрема, коло осіб, на яких лежить відповідальність за завдані позивачу збитки (обмеження права користування земельною ділянкою, моральна шкода тощо), не роз'яснив позивачу про можливість розширення кола відповідачів та не вирішив питання про притягнення цих осіб до участі у справі як співвідповідачів.

Оскільки за правилами ЦПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості притягувати до участі у справі осіб, які не були залучені судом першої інстанції, та з урахування тієї обставини, що без участі таких осіб неможливо забезпечити повний, об'єктивний та усесторонній розгляд справи та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди та захист права власності на земельну ділянку шляхом зобов'язання усунути порушення та відшкодувати шкоду лише одним із співвласників інженерних мереж.

Разом з тим, наявність ухваленого рішення не позбавляє позивача права на звернення до суду із новим самостійним позовом до юридичних осіб, які мають відповідати за ним.

Також колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно притягнуто до участі у справі Відокремлений підрозділ «Птахофабрика «Вінницький бройлер» ПАТ «Миронівський хлібопродукт», який не є юридичною особою, що підтверджено статутними документами ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та положенням про відокремлений підрозділ, а тому не може бути відповідачем у справі.

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову також ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст..98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою.

Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, як право прокладання та експлуатації лінії електропередач, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку тощо (ст..99 ЗК України).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ст..100 ЗК України).

Як зазначалось вище, колегією суддів було встановлено, що окрім ПрАТ «Зернопродукт МХП» іншими співвласниками внутрішньогосподарського комплексу по виробництву комбікормів, птахофабрики та обслуговуючих споруд і зовнішніх мереж є ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та ТОВ «Вінницька птахофабрика».

Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З аналізу вказаної норми та з урахуванням положень ст..183 ЦК України колегія суддів приходить до висновку, що встановлення земельного сервітуту лише для одного із співвласників-землекористувачів, які мають у спільній частковій власності лінії електропередач, газопровід та водопровід є порушенням як вимог ст..98 і 99 ЗК України, так і прав власника іншої земельної ділянки, передбачених ст.90 ЗК України, оскільки у разі заподіяння шкоди земельній ділянці чи іншому порушенню прав, останній позбавляється права вимоги до землекористувачів (співвласників майна), в інтересах яких земельний сервітут не встановлювався.

Приймаючи до уваги ту обставину, що предметом спору є спільні права і обов'язки, які виникли з однієї підстави суд першої інстанції не мав права встановлювати земельний сервітут лише в інтересах одного співвласника внутрішньогосподарського комплексу по виробництву комбікормів, птахофабрики та обслуговуючих споруд і зовнішніх мереж, а тому рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню.

Окрім того судом першої інстанції під час вирішення зустрічного позову не було з'ясовано та вирішено одну з таких обов'язкових умов встановлення земельного сервітуту, як платність чи безоплатність користування чужою земельною ділянкою, а також земельний сервітут встановлений за відсутності будь-якого технічного обґрунтування та без зазначення його меж .

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 та про відмову у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Зернопродукт МХП».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» «Птахофабрика «Вінницький бройлер», відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер» Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» про захист права приватної власності на земельну ділянку і усунення перешкод у використанні земельної ділянки - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ПАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПАТ «Зернопродукт МХП» до ОСОБА_6 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)

Судді: (підпис)

З оригіналом вірно :