Справа № 473/2023/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі :

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2015 року позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, площею 0,0679 га.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0679 га, яка призначена для його обслуговування.

Вказана земельна ділянка зареєстрована за попередніми власниками житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 05.06.1993 року.

Посилаючись на те, що в позасудовому порядку переоформити земельну ділянку не можливо, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, його представник за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала..

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року, укладеного між ОСОБА_3, як продавцем та ОСОБА_2, як покупцем - останній придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Платовською П.О. 21.11.2003 року за № 2755(а.с.3).

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_2 08.01.2014 року реєстраційною службою Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ( а.с.4).

Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 на даний час зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 05.06.1993 року, інформацією Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області від 10.06.2015 року (а.с.5, 21 ).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2001 року спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є на все майно її дочка ОСОБА_3 ( а.с. 23).

Відповідно до ст. 120 ЗК України ( в редакції 20.12.2001 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначене узгоджується з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", наведеними в п. 18 "г".

Як зазначалося вище договір купівлі - продажу житлового будинку між сторонами був укладений 21.11.2003 року.

З цього часу відповідач як відчужувач житлового будинку не заявляла своїх прав щодо спірної ділянки. Навпаки, після укладення обумовленого договору купівлі - продажу житлового будинку відповідач передала оригінал Державного акту на право приватної власності на землю позивачу, тим самим визнавши, що спірна земельна ділянка перейшла у власність до набувача житлового будинку - позивача по справі.

Разом з тим, відповідно до ст. 377 ЦК України (відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень застосовується до правовідносин, що продовжують існувати після набрання чинності цим кодексом) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а право позивача відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає захисту шляхом визнання його власником спірного майна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 211, 213- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0679 га., для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.