Провадження 2/235/494/15
Справа 235/348/15-ц
РІШЕННЯ

· ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

·

08 червня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Ярмаченко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Філіпських С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красноармійську справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання договору та повернення строкового банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.01.2015 звернулась до суду із позовом до Публічного Акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договору банківського вкладу, повернення строкового банківського вкладу та стягнення моральної шкоди, на підтвердження позовних вимог зазначила, що 11 вересня 2013 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 5649 у євро на суму 4800 євро на строк до 16 вересня 2014 року з виплатою відсотків на суму вкладу 8,25% річних.

Після закінчення строку розміщення вкладу 15 вересня 2014 року на її поточний рахунок в порядку виплати відсотків за вкладом було зараховано 405,65 євро та в порядку повернення вкладу зараховано 4800 євро.

Відповідачем було з поточного рахунку сплачено 770 євро, залишок належних коштів складав 4460,89 євро.

Крім того, відповідач нарахував, але не сплатив 4,5% річних, внаслідок чого на її картковому рахунку залишається 4489,72 євро. Зазначений залишок суми грошових коштів позивач просила стягнути з відповідача.

Крім того, вона просила стягнути з відповідача на її користь три відсотки річних за весь час прострочення в розмірі 15,87 євро та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому, що через відмову відповідача видати належні їй кошти в іноземній валюті вона не мала можливості придбати туристичну путівку за кордон, що суттєво порушило її плани.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Дельта банк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до п. 1.10 Депозитного договору Вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п.1.3 даного Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_2, відкритий в установі Банку. З повернення вкладу за договором № 5649 банківського вкладу (депозиту) у євро є виконаним, оскільки відповідно до умов даного договору (п. 1.10.) вклад було виплачено на поточний рахунок вкладника - НОМЕР_2. Крім того, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті слід наводити розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом НБУ на день

ухвалення рішення. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 р. в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015р. діє тимчасова адміністрація. Відповідно до п. 1, п. 2 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року між Позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 5649 банківського вкладу (депозиту) у Євро (далі - Депозитний договір) (а.с. 3).

Відповідно до п. 1.1 цього Договору всі визначення в цьому Договору вживаються у значенні, встановленому Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», що затверджені Рішенням Ради Директорів Банку, надалі за текстом - «Правила», які оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах Банку в приміщеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Сума вкладу складала 4800 Євро. Вклад залучався на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 цього Договору, та по «16» вересня 2014 р., включно (п.п. 1.2-1.3 Депозитного договору).

Відповідно до п. 1.10 Депозитного договору Вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п.1.3 даного Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_2, відкритий в установі Банку.

31 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Позивачем ОСОБА_1 був укладений Договір №001-04961-310513 на відкриття поточного рахунку (а.с. 6).

Відповідно до п. 1.2 цього Договору Банк відповідно до наданого Клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами Банку та чинного законодавства України, відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 у Євро, надалі - «Рахунок», оформлює за ініціативою Клієнта та надає в його користування платіжну картку, а також ПІН-код до Картки.

Відповідно до п. 1.3 Договору № 001-04961-310513 на відкриття поточного рахунку з використання та обслуговування платіжної картки за відкриття та обслуговування рахунку Клієнт сплачує комісійну винагороду Банку згідно з чинними на дату надання послуги Тарифами викладеними в Тарифному пакеті «Ощадна картка № 1», що оприлюднений на сайті Банку та згідно з умовами цього Договору та положеннями Правил. Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує своє ознайомлення з актуальними на дату укладання Договору Тарифами.

З підписанням цього Договору Клієнт засвідчує, що він ознайомлений з Правилами. Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього Договору.

Підпис Клієнта на цьому примірнику Договору є письмовим підтвердженням того, що Клієнт в день укладання цього Договору отримав свій примірник Договору, а також по одному примірнику діючих Правил та Тарифів Банку ( п.п. 2.3 - 2.4 Договору № 001-04961-310513 на відкриття поточного рахунку з використання та обслуговуванням платіжної картки).

Таким чином, відповідно до умов даного договору (п. 1.10.) вклад було виплачено на поточний рахунок вкладника -НОМЕР_2, що підтверджується виписками по картковому рахунку (а.с. 9-12). Також зазначений факт не заперечувала і позивач ОСОБА_1

Але на час розгляду справи судом, на картковому рахунку позивача залишається сума коштів в розмірі 4489,72 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 53-56).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 з 03 березня 2015 року у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до ст. 1058 ч. 1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ст. 1060 ч.ч. 1, 2 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

При цьому правовідносини регулюються також Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та враховуючи, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року прийнято рішення №51 та запроваджено тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», то наслідком цього є спеціальний порядок повернення коштів вкладникам.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення № 14), яке розроблено відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої

Фондом, за рахунок цільової позики Фонду.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом, встановленим НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійсненні тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Виходячи з наведеного, під час дії тимчасової адміністрації вкладники ПАТ «Дельта Банк» можуть отримати свої кошти за договором банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився та за договорами банківського рахунку.

Як вже зазначалось, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача залишок коштів на картковому рахунку, з зазначеним позовом вона звернулась до суду 26.01.2015 року, тобто до запровадження (03.03.2015р.) в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації.

Банк свої зобов'язання за договором банківського вкладу виконав тільки в частині перерахування коштів та відсотків на поточний рахунок позивача.

Доводи представника відповідача про неможливість стягнення суми, оскільки відбулося перерахування коштів та відсотків на поточний рахунок, а тому не можливо стягувати ці кошти з банка, оскільки вони вже не є власністю банка, є неспроможними.

Відповідно до змісту статей 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти або проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але не надання можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Вказана правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 року та 03.09.2014 року по справах № 6-140цс13 та № 6-100цс14 і враховується судом апеляційної інстанції у відповідності до статті 360-7 ЦПК України.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних за весь час прострочення в розмірі 15,87 євро.

З аналізу зазначених норм вважається, що повернення банківського вкладу має відбутись таким чином, щоб вкладник мав реальну можливість отримати вклад. Саме вкладник має право визначатись з тим, яким саме чином він буде розпоряджатись своїми коштами.

В даному випадку позивач позивач ОСОБА_1 визначилась з тим, що вона бажає отримати суму свого грошового вкладу, який перерахований банком на поточний рахунок згідно умов договорів про банківський вклад та про відкриття банківського рахунку, готівкою та в повному обсязі, разом з нарахованими процентами. Це підтверджено письмовим зверненнями позивача до керівництва банку (а. с. 7-8).

Проте, на даний час Банк не надав позивачу реальну можливість отримати готівкою належні йому грошові кошти (вклад та проценти) відповідно до умов частини 1 статті 1058 ЦК України.

Доводи відповідача, що свої зобов'язання перед позивачем Банк виконав, перерахувавши кошти на поточний рахунок та видавши картку, за допомогою якої позивач може здійснювати безготівкові операції за банківським рахунком, є такими, що суперечать вищевказаним нормам матеріального права, оскільки можливість здійснювати тільки такі операції обмежує права вкладника розпоряджатись своїми грошовими коштами на власний розсуд, що прямо заборонено частиною 3 статті 1066 ЦК України.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми залишку грошових коштів 4489,72 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 15,87 євро підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить обмеження підстав для відшкодування моральної шкоди, що зазначені у ст. 4 Закону, і лише констатує, що суд при розгляді справи про захист прав споживачів одночасно вирішує питання і про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» право на відшкодування моральної шкоди виникає у споживачів лише за умови, що така шкода їм завдана небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Позивачем ОСОБА_1 не

надано суду жодних доказів щодо заподіяння діями відповідача моральної шкоди за умови, що така шкода їй завдана небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією.

Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках передбачених законодавством.

Ст. 23 ЦК України визначає лише загальне правило про можливість відшкодування моральної шкоди у будь-якому випадку посягання на право учасника цивільного право відношення. Це загальне правило не застосовується у тих випадках, коли обсяг цивільно-правової відповідальності чітко визначений і не включає можливості відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги в частині розірвання договору на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної карти від 31.05.2013 року також задоволенню не підлягають за наступних підстав:

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, частиною другою статті 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо його розірвання, договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

· зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3. виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і

позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4. із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин

несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору на відкриття поточного рахунку у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5 від 30.03.2012 р.) при вирішенні спорів щодо розірвання договору з посиланням на суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Крім того, в позовній заяві не має жодного зазначення та обґрунтування з яких підстав та керуючись якою саме правовою нормою суд має право розірвати вищезазначений договір, позивач до звернення до суду з відповідним позовом не зверталась до відповідача про розірвання договору на відкриття поточного рахунку та відповідачем не було їй відмовлено в цьому.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в розмірі 1062,90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 509, 526, 610, 611, 612, 625, 627, 629, 1066, 1068 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк», ідентифікаційний код 34047020, на користь ОСОБА_1, ідентифікацій номер НОМЕР_1, суму залишку грошових коштів в розмірі 4489,72 євро, що за офіційним курсом НБУ України на день розгляду справи становить 105915,50 грн., та три відсотки річних за час прострочення в розмірі 15,87 євро, що за офіційним курсом НБУ України на день розгляду справи становить 374,37 грн.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1062,90 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: