АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/6468/2015 головуючий у 1-й інстанції: Сухомлінов С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ "Апекс-Банк" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2011 року між ПАТ "Апекс-Банк" та ПП "Альянс і К" був укладений кредитний договір № ЮК/160811/2, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 500000 грн., зі сплатою 21 % річних та кінцевим терміном користування кредитом до 15 серпня 2014 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, цього ж дня між банком, ПП "Альянс і К" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № ЮК/160811/2/Р1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором всім належним йому майном за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з кредитного договору та усіх додаткових договорів (в тому числі і майбутніх) до нього в повному обсязі. Взяті на себе зобов'язання позичальник ПП "Альянс і К" не виконав, у зв'язку з чим станом на 16 березня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 365032 грн. 16 коп. Письмові вимоги позивача до позичальника та поручителя про погашення суми боргу залишилися без реагування.

Посилаючись на викладене, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 365032 грн. 16 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року позов ПАТ "Апекс-Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Апекс-Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 365032 грн. 16 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що в п. 1.1 кредитного договору встановлено термін повного повернення кредитних коштів до 15 серпня 2014 року, тому з цього моменту у позивача виникає право пред'явити вимогу до поручителя у зв'язку з невиконанням позичальником ПП "Альянс і К" зобов'язань за кредитним договором, однак з указаним позовом банк звернувся до суду 3 липня 2014 року, тобто до моменту настання строку виконання основного зобов'язання, що в свою чергу призвело до того, що договір поруки припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПАТ "Апекс-Банк" - Демиденко С.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 16 серпня 2011 року між ПАТ "Апекс-Банк" та ПП "Альянс і К" був укладений кредитний договір № ЮК/160811/2, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 500000 грн., зі сплатою 21 % річних та кінцевим терміном користування кредитом до 15 серпня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, цього ж дня між ПАТ "Апекс-Банк", ПП "Альянс і К" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № ЮК/160811/2/Р1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором всім належним йому майном за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з кредитного договору та усіх додаткових договорів (в тому числі і майбутніх) до нього в повному обсязі.

Додатковим договором № 1 від 29 серпня 2011 року; додатковим договором № 2 від 25 жовтня 2011 року; додатковим договором № 3 від 28 жовтня 2011 року; додатковим договором № 4 від 4 листопада 2011 року; додатковим договором № 5 від 5 січня 2012 року; додатковим договором № 6 від 31 січня 2012 року та додатковим договором № 7 від 5 квітня 2012 року були внесені зміни та доповнення до кредитного договору № ЮК/160811/2 від 16 серпня 2011 року (а. с. 13-19).

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього станом на 16 березня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 365032 грн. 16 коп., яка складається: 265368 грн. - заборгованість по кредиту; 20668 грн. 67 коп. - заборгованість по нарахованим та простроченим процентам; 59775 грн. 33 коп. - пеня за несвоєчасно сплачений кредит; 2394 грн. 74 коп., - пеня за несвоєчасно сплачені проценти; 16825 грн. 42 коп., - штраф за несвоєчасно повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту позичальнику з позичкового рахунку, відкритого за договором, до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при несвоєчасному поверненні кредиту, процентів та комісії за користування кредитом, комісій позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє протягом періоду прострочення відповідного платежу за кожний день прострочення.

При несвоєчасному поверненні кредиту, процентів за користування кредитом та комісій позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5% від суми непогашеного боргу (п. 4.2 кредитного договору).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 3 договору поруки від 16 серпня 2011 року при невиконанні чи неналежному виконанні позичальником зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами до нього (в тому числі і майбутніх) поручитель та позичальник будуть відповідати перед кредитором солідарно, тобто кредитор вправі за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами до нього (в тому числі і майбутніх) як від позичальника, так і від поручителя, при чому в цілому, так і в частині боргу.

У разі виконання або неналежного виконання позичальником поручитель зобов'язується погасити зобов'язання позичальника, що випливають з кредитного договору, протягом 3-х робочих днів із дня одержання повідомлення кредитора (п. 6 кредитного договору).

При цьому, у пункті 17 договору поруки сторони погодили, що договір набирає сили з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по кредитному договору та/або договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2014 року позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про виконання зобов'язань за кредитним договором № ЮК/160811/2 від 16 серпня 2011 року, яка залишилися без належного реагування (а. с. 24).

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 17) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строком повного погашення кредиту є 15 серпня 2014 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 15 серпня 2014 року і протягом наступних шести місяців.

Ураховуючи викладене, доводи скаржника про те, що договір поруки припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є необґрунтованими та підлягають відхиленню з урахуванням вищевикладеного.

Установивши, що позичальник не виконав належним чином умови взятих на себе зобов'язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на стягнення вказаних коштів з поручителя й обґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: