Номер провадження №2/243/6101/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«23» грудня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Жмарьові П.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить, на праві приватної власності за свідоцтвом про право на спадщину за законом, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі крім неї зареєстрований відповідач її онука ОСОБА_2, яка не проживає з нею з травня 2014 року, оскільки в період антитерористичної операції вона виїхала до Російської Федерації, де проживає без реєстрації, та повертатись до постійного місця проживання не бажає. Відповідач не приймає участі по утриманню квартири та сплати комунальних платежів, її речей у квартирі не має. У звязку з викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №55, розташованою за адресою: вул.Горького, буд.13, м.Миколаївка Донецької області.

Позивач ОСОБА_1., в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є дитиною її доньки ОСОБА_3, яка мешкає у м.Краматорську Донецької області. На прохання доньки, вона дала дозвіл на реєстрацію місця проживання відповідача, оскільки донька не мала змоги прописати ОСОБА_2 Однак, вже більше, ніж півтора року відповідач не мешкає за адресою реєстрації, оскільки виїхала на роботу до Російської Федерації, куди саме їй не відомо. З того часу вона не телефонує, не допомагає їй та звязку вони не підтримують. Власних речей відповідача в квартирі немає. Вона вимушена звернутися до суду з даним позовом до суду, щоб мати можливість отримувати субсидію на оплату комунальних послуг.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання була повідомлена через оголошення у пресі (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» №238 (5612) від 19 грудня 2015 року) (а.с. 21).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що право власності на квартиру №55, розташованою за адресою: вул.Горького, буд.13, м.Миколаївка Донецької області зареєстроване за позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори 11 квітня 2008 року, яке зареєстровано в реєстрі за №896 (а.с.9) та в КП «БТІ м.Словянська» від 25 квітня 2008 року за реєстраційним номером 22479795 (а.с.10).

З наданої суду довідки КП «Сервіскомуненерго» вбачається, що відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Згідно акту, складеного депутатом Миколаївської міської ради 7 скликання ОСОБА_4, в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та паспортиста ОСОБА_7 встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживає у квартирі 55 будинку 13 м.Миколаївка Донецької області з травня 2014 року по теперішній час (а.с. 13).

Викладене в акті також підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона з 1977 року мешкає в квартирі АДРЕСА_2. Її сусідка - позивач ОСОБА_1 півтора роки проживає у вищевказаній квартирі сама. Раніше з нею жила її онука, але потім вона кудись поділась. В квартирі позивача вона не бачила речей ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6 показав, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 45 років. Йому достовірно відомо, що ОСОБА_1 мешкає в квартирі, поверхом вище, сама, її онука не проживає з нею не менше, ніж півтора роки. Йому невідомо де саме перебуває ОСОБА_2, до моменту зникнення вона мешкала у позивача 7-9 років. В квартирі ОСОБА_1 він не був, тому, про наявність або відсутність речей ОСОБА_2, йому невідомо.

У відповідності до ст. 316 ЦК України , правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що з травня 2014 року відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком йому ніхто не чинив.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №55, розташованою за адресою: вул.Горького, буд.13, м.Миколаївка Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.О. Чемодурова