У Х В А Л А

про відмови у відкриття наказного провадження

«13» жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропретровська Женеску Е.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості нарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, Інк»,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості нарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, Інк».

Суд, оглянувши матеріали заяви, прийшов до наступного.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно зі статтею 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до статті 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині третій та абзаці 4 частини шостої статті 100 ЦПК, про що суддею постановляється ухвала у строк, вказаний частиною сьомою статті 100 ЦПК.

Якщо у заяві про видачу судового наказу обєднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, вирішує питання про відкриття наказного провадження.

Так ,ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року відкрито наказне провадження за заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості нарахованої та невиплаченої заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в відкритті наказного провадження щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, Інк».

Відмова у відкритті провадження у справі, ухвалення рішення по суті позову чи закриття провадження у справі перешкоджають розгляду цієї самої вимоги з тих самих підстав у порядку наказного провадження.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи його скасування унеможливлюють повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, але не перешкоджають предявленню позову.

Ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу має бути мотивованою, вона може бути оскаржена в апеляційному порядку (пункт 1 частини першої статті 293 ЦПК).

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 95, 96-99, 100 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ :

У відкритті наказного провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, Інк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Е.В. Женеску