20.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/7561/15-ц
Справа № 205/7561/15-ц
Провадження № 2-н/206/969/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2015 р. Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федченко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «ІнтерМікроДельта, ІНК» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і вихідну допомогу, компенсацію за затримку розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного Акціонерного Товариства «ІнтерМікроДельта, ІНК» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і вихідну допомогу, компенсацію за затримку розрахунку.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, в підтвердження суми, яка стягується повинен бути наданий належним чином оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема довідка бухгалтерії, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

У своїй заяві ОСОБА_1 самостійно здійснив розрахунок заборгованості заробітної плати, розмір якої просить стягнути шляхом видачі судового наказу, що на думку суду не є належним розрахунком та документом, який би свідчив про безспірність розміру нарахованої заробітної плати, яка підлягає стягненню у наказному провадженні, а отже вказані обставини свідчать про наявності спору щодо розміру заборгованості, оскільки останні не підтверджені з боку Приватного Акціонерного Товариства «ІнтерМікроДельта, ІНК».

Разом з тим, заявником заявлені вимоги не передбачені статтею 96 ЦПК України.

У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», звертається увага на те, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Відповідно до п. п. 1,2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу та із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, у прийняті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У прийняті заяви ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «ІнтерМікроДельта, ІНК» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і вихідну допомогу, компенсацію за затримку розрахунку - відмовити.

Заявник має право звернутися до суду з тими самими вимогами в позовному провадженні.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Федченко В.М.