Провадження №2/369/387/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.05.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Солдатенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Фідобанк» про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29.11.2013 між сторонами було розірвано шлюб.

Від шлюбу є син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу набуто - земельну ділянку та будинок, які розташовані за адресою: Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1

Тому просила виділити їй у власність ? земельної ділянки розташованої: АДРЕСА_1, площею 0,1002 га, вартістю 505 000 гривень та ? будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами який розташований за цією адресою, Також виділити у власність відповідачу ? ч. земельної ділянки розташованої: АДРЕСА_1, площею 0,1002 га, вартістю 505 000 гривень та ? будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами який розташований а цією адресою.

В ході судових засідань позивач змінювала позовні вимоги, згідно останніх уточнень та доповнень просила визнати за нею право власності на ? земельної ділянки площею 0, 1002 га та ? будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, Визнати право власності за ОСОБА_2 на ? земельної ділянки площею 0,1002 га, та ? ч. будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою : Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи позов визнала частково, не заперечувала проти визнання права власності за сторонами на житловий будинок, проти визнання права власності на земельну ділянку , оскільки є рішення Києво-Святошинського суду, яким банку відмовлено у визнанні права на спірну земельну ділянку. Відповідач не зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав:

Судом встановлено, що 21.07.2005 сторони зареєстрували шлюб, що встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2013.

Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом позивачкою.

29.11.2013 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2013.

В період шлюбу сторонами на підставі договорів купівлі-продажу від 27.12.2007 набуто майно: земельна ділянка та будинок, які розташовані за адресою: Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СКУ та ст.372 ЦК України. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.23 Постанови №11 суди, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до п.24 Постанови №11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Суд визнає за позивачем право власності на ? частини земельної ділянки, розташованої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1 площею 0, 1002 га, та на ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 190, 5 кв.м., який розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1.

За відповідачем суд визнає право власності на ? частини земельної ділянки, розташованої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1 площею 0, 1002 га, та на ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 190, 5 кв.м., який розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Згідно ст.. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 60, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1 площею 0, 1002 га, та на ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 190, 5 кв.м., який розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1 площею 0, 1002 га, та на ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 190, 5 кв.м., який розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: