Справа № 495/9378/14-ц
16 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Матяш Т.Л.
при секретарі - Левченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та позовну заяву ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні нерухомим майном та визнання права власності,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договорами позики в розмірі 7 000 доларів США та звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2. В обґрунтуванні своїх вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що 17.10.2013 року ОСОБА_2 позичив у нього 4000 доларів США, а 30.01.2014 року ще 3000 доларів США . Вчасно повернути кошти ОСОБА_2 не зміг та повідомив ОСОБА_1 про те що, займається оформленням та продажем зазначених вище будинків, щоб розрахуватись з ним. Натомість, з метою якнайшвидше врегулювати відносини, які виникли між ними, ОСОБА_1 вважає за доцільне просити суд звернути стягнення на вказані будинки в рахунок погашення боргу.
10 лютого 2015 року до суду з позовними вимогами звернувся ОСОБА_3 та просить суд зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1, загальною площею 960 кв.м., житловою площею 930 кв.м., та будинком АДРЕСА_2, загальною площею 400 кв.м., житловою площею 364,8 кв.м. та визнати за ним право власності на зазначені будинки. При цьому, ОСОБА_3 посилається на те, що будівництво вказаних будинків, яке велось на земельній ділянці, що знаходилась у власності його батька, оплачував він, а ОСОБА_2, за окрему винагороду, займався організацією будівництва та забезпеченням необхідними матеріалами, оскільки ОСОБА_3 проживає в іншому місті та не зміг виділяти необхідний час для організації будівництва.
08.02.2015 року ОСОБА_2 просив ОСОБА_3 дати йому дозвіл забезпечити боргове зобов'язання перед ОСОБА_1 заставою будинків, на що ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, однак, як виявилось, ОСОБА_2 вже пообіцяв ОСОБА_1 передати йому будинки у разі неповернення коштів до березня місяця 2015 року. Вважаючи, що його майнові права були порушенні, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідними вимогами.
ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином.
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався.
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його присутності та задовольнити заявлені вимоги.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Частино 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог ОСОБА_3 Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2013 року відповідач позичив у позивача 4 000 доларів США та зобов'язався повернути їх до 26.06.2014 року.
30.01.2014 року відповідач позичив у позивача ще одну суму грошей в розмірі 3 000 доларів США з зобов'язанням повернути 26.06.2014 року 7 000 доларів США.
Такі наголошення позивача підтвердив ОСОБА_3 в своїй позовні заяві, в якій зазначив, що відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем та просив забезпечити цей борг дачним будинком АДРЕСА_1, загальною площею 960 кв.м., житловою площею 930 кв.м., та дачним будинком АДРЕСА_2, загальною площею 400 кв.м., житловою площею 364,8 кв.м.
Разом з тим, відповідач не має жодного відношення до вищезазначених будинків, якими володіє та користується ОСОБА_3, який пояснив, що відповідач за окрему винагороду допомагав йому в будівництві.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У встановлений договорами позики термін відповідач не повернув грошові кошти позивачу, тому позовні вимоги ОСОБА_1 хоча і є обґрунтованими, але не можуть бути судом задоволені, оскільки позивач, нехтуючи вимогами ст..533 ЦК України, яка встановлює обов'язковість виконання грошових зобов'язань на території держави в гривнях, не надав суду інформацію про офіційний курс та не заявляв відповідні вимоги, а за положеннями ст.. 11 ЦПК України, суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Статтею 572 ЦК України визначено: в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ч.2, 1 ст.583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове прав, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.
Таким чином, суд зазначає, що законодавство не передбачає можливість звернути стягнення на майно, яке не передавалось у заставу та не належить боржнику. З таких підстав, суд повністю відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.
Щодо позовних вимог ОСОБА_3, суд вважає їх такими, що можуть бути задоволені, з огляду на наступне.
ОСОБА_2 намагався привласнити будинки, що належать ОСОБА_3, який за власні кошти та без порушень прав інших осіб збудував їх, вимоги ОСОБА_3 направлені на захист своїх майнових прав, тому, враховуючи відсутність заперечень інших осіб, суд вважає за можливим задовольнити заявлені вимоги ОСОБА_3
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності.
Приписами ст. 328 ЦК України унормовано, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 386, 391, 526, 530, 533, 572 ЦК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1
Визнати за ОСОБА_3 право власності на дачний будинок АДРЕСА_1, загальною площею 960 кв.м., житловою площею 930 кв.м.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на дачний будинок АДРЕСА_2, загальною площею 400 кв.м., житловою площею 364,8 кв.м.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя