Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Гудковій Є.С.,

за участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2014 року позивач ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) звернувся до Центрального районного суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 010/01-04/07-01від 09 січня 2007 року у сумі 6 955 074 ,88 грн., а також та судові витрати.

28 жовтня 2015 року ухвалою суду скасоване заочне рішення по справі.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову.

Представник відповідачів в судових засіданнях заперечував проти задоволення вимог позову про стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителів , оскільки вважав поруку припиненою як з підстав не дотримання шестимісячного строку звернення з вимогами до поручителів, так в звязку зі збільшенням обсягу відповідальності позичальника без згоди поручителів.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, між ВАТ "Райффазен Банк Аваль"та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №010/01-04/07-01 LIC 09 січня 2007 року , відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 9 335 890,00 грн. строком до 09 січня 2012 року, а позичальник зобовязується щомісячно сплачувати банку платіж відповідно до додатку №1 до кредитного договору в сумі 35 087,72грн., процент за користування кредитом складав 15%(П'ятнадцять) процентів річних.

23 квітня 2007 року між Банком та Фізичними особами підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені договори поруки №010/01-04/07-01 LIC/4 та №010/01-04/07-01 LIC/5 відповідно23 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №010/01-04/07-01 LIC/1; між Банком та фізичною особою ОСОБА_3 - договір поруки №010/01-04/07-01 LIC/2; між банком та ОСОБА_2 - договір поруки №010/01-04/07-01 LIC/3.

Відповідно до всіх зазначених договорів поруки відповідачі виступили поручителями Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за виконання нею зобов'язань по кредитному договору №010/01-04/07-01 LIC за повернення останньою 9335890,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін у судовому засіданні, після підписання договорів поруки 23 квітня 2007 року і до теперішнього часу будь-яких змін в договір поруки сторони не вносили.

Проте, 04 липня 2008 року Банк та позичальник, без згоди поручителів, згідно додаткового договору №010/01-04/07-01LIC/023, внесли зміни в кредитний договір №010/01-04/07-01LIC, а саме до пункту п.1.1 кредитного договору №010/01-04/07-01LIC, яким передбачено, що кредит надається зі сплатою 18% відсотків річних.

Також 01 грудня 2008р. банк та позичальник, також без згоди поручителів, уклали додатковий договір №010/01-04/07-01LIC/024, яким внесли зміни в кредитний договір №010/01-04/07-01LIC змінили та збільшили відсоткову ставку за користування кредитними коштами вже з 18% річних до 23% річних, внаслідок чого також збільшилася відповідальність поручителів.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Миколаївській асоціації "Третейське управління правовими конфліктами" 01 квітня 2011року затверджено укладену між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» мирову угоду, згідно якої сторони мирової угоди змінили права та обов'язки сторін визначені кредитним договором №010/01-04/07-01 LIC, а саме відмовились від них та визначили нові права та обов'язки, а саме - позичальник визнала, що її заборгованість перед Банком складає 9 190 083,68 грн, які зобовязується протягом 120 місяців з дня заьтвердження мирової угоди погашати відповідно до встановленогог стронами графіку.

Тобто уклавши мирову угоду сторони здійснили заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами.

Пунктом 6 цієї угоди передбачено, що з моменту укладання мирової угоди банк вже не може пред'явити до ФОП ОСОБА_3 жодних претензій з приводу заборгованості за кредитним договором №010/01-04/07-01 LIC від 09.01.2007р.

З наведено випливає, що сторони фактично здійснили заміну первісного зобов'язання новим зобовязанням між тими же сторонами, сокільки подальші правовідносини регулюються вже не кредитним договором, а мировою угодою.

Відповідно до ч.2 ст. 604 ЦК України: новація - спосіб припинення зобов'язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами. Новація породжує нові зобов'язальні правовідносини, отже виступає правостворюючим юридичним фактом та одночасно правоприпиняючим - припиняючи первісне зобов'язання.

Відповідно до п.4 ст.604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов'язання пов'язані з первісним зобов'язанням. Тобто у такому випадку колишнє зобов'язання знищується з усіма наслідками, приналежностями, воно допускається хіба тільки за особливою згодою переносити забезпечення з колишнього зобов'язання на нове.

З умов мирової угоди не вбачається, що попередньо укладені договри поруки в забезпечення кредитного договору №010/01-04/07-01 LIC зберігають свою дію і на забезпечення виконання мирової угоди, адже п.4, 5 мирової угоди її сторони передбачили, види забезпечення виконання мирової угоди, а це укладення нових договорів іпотеки, та поруки.

Жодних нових договорів поруки з відповідачами Банк не укладав, а за такого, оскільки банк зазначив, що не може в подальшому предявляти будь-яких перензій по кредитному договору, не можна вважати , що зобовязання відповідачів як поручителів за цим кредитним договором продовжили свою дію після укладання мирової угоди позичальником без їх згоди.

До того ж умовами цієї угоди додатково збільшився обсяг відповідальності позичальника, оскільки фактично термін виконання основного зобов'язання, а отже і термін сплати щомісячних платежів продовжено до 2017 року.

Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки. Будь-яка домовленість між кредитором та основним боржником не може вплинути на той обсяг відповідальності поручителя, який взяв на себе сам поручитель відповідно до договору поруки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

ТАкож приймає до уваги, що відповідачі не надали згоди на укладення будь-яких додаткових договорів до кредитного договору №010/01-04/07-01LIC, зокрема і додаткових договорів №010/01-04/07-01LIC/023 від 04.07.2008р., №010/01-04/07-01LIC/024 від 01.12.2008р. до кредитного договору №010/01-04/07-01LIC від 09.01.2007р., в внаслідок яких обсяг відповідальності поручителя збільшився, то відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука є припиненою.

Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012, за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним.

Відповідно зазначене свідчить, що в даному випадку при розгляді справи за позовом банку суд приймає рішення про задоволення чи відмову в задоволенні позову про стягнення боргу за кредитним договором з поручителів , керуючись нормами закону без необхідності подання окремого позову про визнання поруки припиненою.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Такі роз'яснення містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, Постановах ВСУ від 12.12.2011 року № 6-70цс11 та від 21.11.2011 р. № 6-49цс11, які в силу приписів ст.. 377-1 ЦПК України є обовязковими до застосування.

Разом з тим, про доведення інформації щодо зміни умов кредитного договору , які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів ( неодноразове збільшення процентної ставки, продовження строку дії кредитного договру) Банком до поручителів- відповідачів у справі матеріали справи не містять.

З урахуванням встановленого та положень вищезазначених норм, зміна умов кредитного договру у бік збільшення бсягу та підстав відповідальності позичальника відбулося без згоди поручителів, що є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що з прининеням поруки і перестав існувати обов'язок поручителів щодо сплати боргу позичальника за первісним зобовязанням - кредитним договором №010/01-04/07-01 LIC від 09.01.2007р. , що є підставою для відмови у задволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.