АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6228 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Батрин О.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участі осіб: позивача ОСОБА_2

представника відповідача Котьолкіна Д.С.

представника ТДВ «ТФ «Киянка» Жураківського А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРО» про внесення змін до трудової книжки;

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Трикотажна фабрика «Киянка»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 27 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОРО» про внесення змін до трудової книжки та просив визнати його таким, що був призначений і приступив до виконання обов'язків директора ТОВ «ОРО» з 2 листопада 2010 року та зобов'язати відповідача внести зміни до запису № 4 його трудової книжки, зазначивши 2 листопада 2010 року датою його призначення на посаду директора Товариства. Заява мотивована тим, що 1 листопада 2010 року відбулись загальні збори учасників ТОВ «ОРО», оформлені протоколом № 2/1210, наслідком яких було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 з посади директора Товариства з 1 листопада 2010 року та призначення його на вказану посаду з 2 листопада 2010 року. Разом з тим, після звільнення його з вказаної посади 12 січня 2015 року та отримання ним трудової книжки, з'ясувалось, що запис № 4 не відповідає дійсності, а саме в частині дати покладення обов'язків на нього як директора з 11 листопада 2010 року (що відповідає витягу з ЄРДПОУ), а має бути 2 листопада 2010 року.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 27.02.2015 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОРО» задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що був призначений і приступив до виконання обов'язків директора ТОВ «ОРО» з 02.11.2010 року. Зобов'язано ТОВ «ОРО» внести зміни до запису №4 трудової книжки належної ОСОБА_2, зазначивши 02.11.2010 року датою призначення ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ «ОРО». Стягнуто з ТОВ «ОРО» на користь ОСОБА_2 судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ТДВ «ТФ «Киянка» (особа, яка не брала участі у даній справі) просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, невірне встановлення обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що вказане рішення та встановлені рішенням суду обставини грубо порушують його права. Позивач вже неодноразово намагався встановити факт свого призначення на посаду директора ТОВ «ОРО» саме з 02.11.2010 року і тим самим спростувати встановлені факти рішенням господарського суду.

Так, рішенням господарського суду м. Києва від 30.11.2011 року у справі 14/399 ТОВ «ОРО» відмовлено в позові до ТОВ «Киянка-Плюс ( учасником якого було Товариство з додатковою відповідальністю «Трикотажна фабрика «Киянка») про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом від 08.11.2010 року. Постановою Вищого господарського суду вказане рішення суду залишено без змін. Зазначеним рішенням встановлено, що на дату 08.11.2010 року директором ТОВ «ОРО» була ОСОБА_5, що підтверджується витягом з ЄДР. При розгляді цього спору господарським судом досліджувався протокол загальних зборів учасників ТОВ «ОРО» від 01.11.2010 року, про якій йдеться і в оскаржуваному рішенні Печерського районного суду м. Києва. Про встановлені обставини у господарській справі відповідач ТОВ «ОРО» не повідомив суд у ході розгляді справи у цивільному порядку, хоча у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники.

При цьому обставини, встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва щодо дати призначення керівником ТОВ «ОРО» з 02.11.2010 р. ОСОБА_2 стали підставою для подання ТОВ «ОРО» до Господарського суду м. Києва заяви про перегляд рішення суду від 30 листопада 2011 року по справі №14/399 за нововиявленими обставинами.

В оскаржуваному рішенні Печерського районного суду м. Києва вказано, що позов необхідно задовольнити, оскільки порушено право позивача на обчислення стажу роботи в товаристві. Однак, із даного рішення не слідує, що між товариством та його колишнім директором існує спір з приводу внесення змін до трудової книжки позивача.

Таким чином, всупереч вищезазначеним нормам як матеріального, так і процесуального права суд встановив факт, що має юридичне значення, хоч законом визначений інший порядок встановлення трудового стажу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 (особи, яка також не брала участі у даній справі) - ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що позивач по справі навмисно ввів суд в оману, виклавши в позові недостовірні факти і не надав суду рішення господарських судів, які набрали законної сили, якими встановлено спірні обставини.

Ухваливши рішення та змінивши дату призначення ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ «ОРО» з 11.11.2010р. на 02.11.2010р., суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_5, як особи, яка займала посаду директора ТОВ «ОРО» станом на 02.11.2010 року і була наділена повноваженнями керівника Товариства і в подальшому.

Сам ОСОБА_2 в позовній заяві, вказує, що відповідно до витягу з ЄДРПОУ він займає посаду директора з 11 листопада 2010 року, однак просить суд внести зміни до трудової книжки лише на підставі своїх тверджень і протоколу № 2/1210 який складено Позивачем особисто.

Таким чином, приховавши від суду рішення, якими вже перевірялась і встановлювалась дана обставина, а саме те, що станом на 02.11.2010 року Позивач не являвся керівником ТОВ «ОРО», останній ввів суд в оману і отримав незаконне рішення на свою користь не з метою визначення трудового стажу, а с метою отримання підстав для подачі до Господарського суду м. Києва заяви про перегляд рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2011 року за ново виявленими обставинами.

В суді апеляційної інстанції представник ТДВ «ТФ «Киянка» Жураківський А.М. підтримав подані апеляційні скарги в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в них. Позивач ОСОБА_2 та представник ТОВ «ОРО» Котьолкін Д.С. заперечували проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Апелянт ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомленіналежним чином, про що свідчить відповідна розписка ОСОБА_5

ОСОБА_5 (станом на 27.05.2015 року) причини своєї неявки суду не повідомила, колегія суддів розцінила їх як неповажні та вважала за можливе розглянути справу за її відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 02.11.2010 року був призначений на посаду директора ТОВ «ОРО, відповідачем в трудовій книжці позивача неправильно була зазначена дата призначення його на посаду директора Товариства, у зв'язку з чим порушується право позивача при обчисленні стажу його роботи у товаристві.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «ТФ «Киянка» та ОСОБА_5 (апелянти) не брали участі у даній справі. Колегія суддів вважає, що даним рішенням суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки зазначених осіб виходячи з наступного.

Так, в резолютивній частині вказаного рішення зазначено: «Визнати ОСОБА_2 таким, що був призначений і приступив до виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРО» з 02 листопада 2010 року. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРО» внести зміни до запису №4 трудової книжки, належної ОСОБА_2, зазначивши 02 листопада 2010 року датою призначення ОСОБА_2 на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРО».

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції не взяв до уваги того, що між ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» (учасником якого в листопаді 2010 року було ЗАТ «ТФ «Киянка», правонаступником якого є ТДВ «ТФ «Киянка», було власником частки в статутному капіталі 30%) та ТОВ «ОРО» (яке також є учасником ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС», було власником частки в статутному капіталі 70%) існує спір з приводу рішення загальних зборів учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» від 08.11.2010 року. На даних зборах, як директор ТОВ «ОРО» брала участь ОСОБА_5

В матеріалах справи дійсно міститься протокол загальних зборів учасників ТОВ «ОРО» № 1210 від 01.11.2010 року, відповідно до змісту якого зборами було вирішено звільнити ОСОБА_5 з посади директора товариства з 01.11.2010 року та призначити ОСОБА_2 на вказану посаду з 02.11.2010 року, міститься наказ № 1 від 02.11.2010 року, відповідно до якого позивач приступає до виконання обов'язків директора ТОВ «ОРО» з 02.11.2010 року.

Разом з тим, із запису № 4 копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що він був прийнятий на посаду директора вказаного товариства з 11.11.2010 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.11.2011 року у справі 14/399 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ОРО» до ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом від 08.11.2010 року. Постановою Вищого господарського суду вказане рішення суду залишено без змін. Як вбачається зі змісту вказаного рішення суду в обґрунтування позову про визнання недійним рішення загальних зборів учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС», ТОВ «ОРО» посилалось саме на те, що ОСОБА_5 не мала права 08.11.2010 року представляти інтереси ТОВ «ОРО» на загальних зборах учасників ТОВ«КИЯНКА-ПЛЮС», оскільки вона не була директором даного Товариства 08.11.2010 року, а директором був ОСОБА_2

Вказаними рішеннями встановлено, що на дату 08.11.2010 року директором TOB «ОРО» була ОСОБА_5 що підтверджується витягом з ЄДР. При розгляді цього спору господарським судом досліджувався протокол загальних зборів учасників ТОВ «ОРО» від 01.11.2010 року, про який йдеться і в позові ОСОБА_2 і в оскаржуваному рішенні Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 року, яке набрало законної сили встановлені обставини щодо призначення ОСОБА_2 на посаду директора та встановлено, що станом на 08.11.2010 року директором ТОВ «ОРО» була саме ОСОБА_5, а не ОСОБА_2

Як зазначає апелянт ТДВ «ТФ «Киянка» позивач вже неодноразово намагався встановити факт свого призначення на посаду директора ТОВ «ОРО» саме з 02.11.2010 року, тим самим спростувати обставини встановлені рішенням господарського суду з цього питання. Так, у вересні 2013 року Шевченківським районним судом м.Києва розглядалась цивільна справа, за наслідками розгляду якої в мотивувальній частині ухваленого рішення суд встановив, що ОСОБА_2 був призначений на посаду директора ТОВ «ОРО» з 02.11.10. Це рішення за апеляційною скаргою ТДВ «ТФ «Киянка» було переглянуто апеляційним судом м. Києва і 10.12.13 р. апеляційним судом ухвалено рішення по справі № 22-ц/796/16135/13, відповідно до якого рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року, в частині фактичних обставин справи та правового обґрунтування було змінено. Суд не погодився з висновком суду першої інстанції, у частині встановлених обставин (фактичних обставин) та правового обґрунтування щодо дати призначення керівником ТОВ «ОРО» ОСОБА_2 та вказав, що обставини та факти щодо повноважного директора ТОВ «ОРО» станом на 2010 рік встановлені іншим судовим рішенням у господарській справі №14/399.

При цьому встановлений рішенням Шевченківського районного суду факт щодо дати призначення керівником ТОВ «ОРО» ОСОБА_2 з 02.11.2010 р. був підставою для подання ТОВ «ОРО» до Господарського суду м. Києва заяви про перегляд рішення суду від 30 листопада 2011 року по справі №14/399 за нововиявленими обставинами.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити, оскільки порушено право позивача на обчислення стажу роботи в Товаристві.

Однак з матеріалів справи не вбачається, що між ТОВ «ОРО», учасником якого є батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_2 (власник частки в статутному капіталі даного Товариства 100% - а.с. 7) та ОСОБА_2 дійсно існує спір з приводу внесення змін до трудової книжки позивача, а вбачається спір між ТОВ «ОРО» та ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» з приводу рішення загальних зборів учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» від 08.11.2010 року, даний спір безпосереднє пов'язаний з правами та обов'язками як ТДВ «ТФ «Киянка» так і ОСОБА_5, яка брала участь у зазначених зборах як директор ТОВ «ОРО».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Про те, що між сторонами по даній справі не існує реального спору (за вимогами пред'явленими ОСОБА_2) свідчить і та обставина, що рішення суду першої інстанції не було оскаржено Товариством, крім того представник ТОВ «ОРО» в суді апеляційної інстанції не підтримав подані апеляційні скарги, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно з п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки івідомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, всупереч вищезазначеним нормам як матеріального, так і процесуального права суд встановив факт, що має юридичне значення без наявності передбачених для цього підстав, чим вирішив питання про права та обов'язки апелянтів стосовно рішення загальних зборів учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» від 08.11.2010 року та який ТОВ «ОРО» вважає нововиявленою обставиною і просить Господарський суд м. Києва переглянути рішення суду від 30.11.2011 року.

Як зазначає представник ТДВ «ТФ «Киянка», відповідно до Рішення загальних зборів учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» від 08.11.2010 року, задоволено заяву (на той час) ЗАТ «ТФ «КИЯНКА» про вихід із складу учасників Товариства та повернення раніше внесеного внеску в натуральній формі, а саме повернуто нежилі приміщення загальною площею 6775,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Київ, вул.Васильківська, 30.

Станом на сьогоднішній день правонаступником ЗАТ «ТФ «КИЯНКА», всіх його прав і обов'язків є ТДВ «ТФ «КИЯНКА» (а.с.76-77).

Тому, рішення Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2015 року, яким встановлено певні факти, стосується прав та законних інтересів ТДВ «ТФ «КИЯНКА», як учасника ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» в 2010 році та власника майна, виділеного йому 08.11.2010 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС».

Встановлений рішенням суду факт використовується ТОВ «ОРО» в іншій справі №14/399, який розглядається у Господарському суду міста Києва як нововиявлена обставина. Як зазначає апелянт, на сьогодні ТОВ «ОРО» звернулось із заявою до Господарського суду міста Києва про перегляд рішення суду від 30.11.2011 року у справі №14/399 за нововиявленими обставинами. В якості таких нововиявлених обставин ТОВ «ОРО» посилається на встановлений рішенням суду факт щодо дати призначення ОСОБА_2 керівником ТОВ «ОРО» 02.11.2010 року.

Але, як вбачається з Витягу з ЄДР від 05.11.13 року, станом на 02.11.10 року директором ТОВ «ОРО» була ОСОБА_5, а не ОСОБА_2 Крім того, іншим витягом від 05.11.13 року також підтверджується, що станом на 08.11.2010 року ОСОБА_5 продовжувала бути директором ТОВ «ОРО». Довідкою, що надавалась в матеріали справи 14/399, підтверджено, що тільки 12.11.2010 року було вчинено реєстраційну дію - «Зміна керівника ТОВ «ОРО», тому саме з цієї дати ОСОБА_2 став директором ТОВ «ОРО». Змінивши дату призначення ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ «ОРО» з 11.11.10 р. на 02.11.10р., суд вирішив питання про права та обов'язки також і ОСОБА_5, як особи, яка займала посаду директора ТОВ «ОРО» станом на 02.11.2010 року, на 08.11.2010 року і була наділена повноваженнями керівника даного Товариства.

Тобто, Печерським районним судом м.Києва неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, суд дав невірну оцінку доказам зібраним по справі та допустив неповноту, що призвело до ухвалення по справі помилкового рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги ТДВ «ТФ «Киянка» та ОСОБА_5 підлягають задоволенню. Суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалює нове рішення, яким відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі.

Висновки колегії суддів відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Трикотажна фабрика «Киянка», ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову про внесення змін до трудової книжки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: