Справа № 369/2126/15-ц
Провадження № 2/369/1408/15
19 травня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нікушина В.В.,
при секретарі Москаленко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, -
У лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з 02 травня 1998 року її донька ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від подружнього життя у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 29 жовтня 2012 року померла ОСОБА_3 Після її смерті діти залишились проживати разом з батьком. Проте відповідач фактично позбавив її можливості спілкуватися з онукою ОСОБА_5, заборонив розмовляти з нею, отримувати подарунки та навіть дивитися в її сторону, у звязку з чим вона змушена була звернутись до правоохоронних органів та органу опіки та піклування. Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 16 серпня 2013 року встановлено її участь як бабусі у вихованні та спілкуванні з онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 10 годин до 18 годин. Проте ОСОБА_2 продовжує їй чинити перешкоди у спілкуванні з онуками. Вважає, що незаконними діями відповідач порушив її права щодо виховання та розвитку онуків. Тому просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у її спілкуванні з онукою ОСОБА_5, визначити такі способи її участі у спілкування та вихованні дитини: систематичні побачення з онукою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вихідні дні перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 години до 20 години.
У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Просила суд задовольнити позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
У судове засідання відповідач не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У судове засідання третя особа не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
У зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що 02 травня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-БК №018025.
Від подружнього життя у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Михайлівсько-Рубежівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області серія І-БК №256437, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
29 жовтня 2012 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області серія І-ОК №253053.
ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Михайлівсько-Рубежівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області серія ІІІ-БК №448005.
Так, відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.
Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, ділом, прабабою, прадідом та внуками.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право опікуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
При цьому, згідно з ст. 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
З характеристики, виданої головним лікарем Київського міського будинку дитини ім..ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді медичної сестри з 1990 року по теперішній час, за цей період зарекомендувала себе як висококваліфікована медична сестра вищої категорії, вміє працювати з дітьми різного віку, завжди зберігає спокій, не піддається своєму настрою, вміє стримувати в собі роздратованість і емоційність, ніжно і чуйно ставиться до дітей. Також обережно відноситься до матеріальних цінностей, дотримується трудової дисципліни, добросовісно відноситься до праці, проявляє тактовність, товариство, взаємоввічливість.
Згідно Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №629 від 16 серпня 2013 року встановлено участь баби ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 та малолітньою дитиною ОСОБА_5 - у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 10 годин до 18 годин.
З довідки №6 від 21 квітня 2015 року виданої завідувачем дошкільного навчального закладу «Червона Шапочка» вбачається , що ОСОБА_1 цікавиться та відвідує свою онуку ОСОБА_5, під час відвідувань приносить дидактично-розвиваючі посібники та намагається прививати дитині любов, толерантність у взаємовідносинах. ОСОБА_5 завжди радіє приходу бабусі.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд вважає, що Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації є обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини, а тому вважає за доцільне визначити саме такий спосіб участі бабусі у спілкуванні з малолітньою онукою.
Згідно актів депутата Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_7 від 24 травня та 31 травня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 всупереч Розпорядженню Києво-Святошинської РДА чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з її онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.
Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що позивач, як бабуся, має позитивні характеризуючи дані, має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні дитини, враховуючи особисту прихильність онучки до позивача, психологічну прив"язаність й бажання бути бабусею у житті дитини, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дитини, наявність між сторонами суперечок щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд вважає, що повинен бути визначений порядок участі позивача у вихованні її онуки ОСОБА_5
Враховуючи викладене вище, психологічну характеристику дитини, суд приходить до висновку про встановлення регламенту зустрічей бабусі з онукою в порядку, визначеному Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №629 від 16 серпня 2013 року, а саме: у вихідні дні перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 години до 18 години.
Суд вважає, що встановлення саме такого порядку зустрічей з дитиною для ОСОБА_1 буде повністю відповідати інтересам ОСОБА_5
Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов"язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з онукою також підлягають задоволенню, оскільки були доведені нею під час розгляду справи.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 224-233 ЦПК України, Конституцією України, ст. 141, 150, 151, 157 Сімейного Кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Встановити ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 10 годин до 18 годин.
У решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя