АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4399/15
Справа № 646/126/15-ц Головуючий І-ої інстанції: Чудовський Д.О.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська поліклініка №22», головного лікаря комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська поліклініка №22» ОСОБА_4, лікаря терапевта комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська поліклініка №22» ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову посилалась на те, що вона, інвалід ІІ групи, звернулася до лікаря-терапевта комунального закладу охорони здоровя (далі КЗОЗ) «Харківська міська поліклініка №22» ОСОБА_5 з проханням надати їй медичну довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування. Їй було відмовлено у видачі довідки у звязку з відмовою надати письмову згоду на обробку персональних даних. З цього приводу вона звернулась до головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» ОСОБА_4, яка повідомила її, що для отримання довідки на санаторно-курортне лікування їй необхідно надати письмову згоду на обробку персональних даних. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» зобовязано вирішити питання щодо необхідності її санаторно-курортного лікування. У звязку з відмовою видати їй довідку на санаторно-курортне лікування вона була позбавлена права на таке лікування, що завдало їй моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з відповідачів на її користь 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідачі до суду не зявились. В особі свого представника подали письмові заперечення, в яких позов не визнали, вважали, що позивачка не довела протиправності їх дій. Справу просили розглянути за їх відсутності.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2015 року ОСОБА_3 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові, суд першої інстанції виходив із того, що дії відповідачів були правомірними, а відтак не спричинили позивачці моральної шкоди.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розяснень, що містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи від загального захворювання і знаходиться на диспансерному обліку у КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року, зобовязано КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» вирішити питання щодо необхідності санаторно-курортного лікування ОСОБА_3 При цьому вини лікарів КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» у невидачі ОСОБА_3 довідки на санаторно-курортне лікування не встановлено.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що 16 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до лікаря-терапевта дільничого терапевтичного відділення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» ОСОБА_5 з проханням видати довідку за формою №070/о для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, проте у видачі довідки було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 не надала письмової згоди на обробку її персональних даних за запропонованою формою.

Встановлено також, що збирання, зберігання, використання та поширення службовими особами КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» конфеденційної інформації щодо ОСОБА_3 без її згоди є порушенням вимог Законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації». А відтак, в даному випадку лікарі КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» діяли у відповідності до приписів чинного законодавства (а.с.4-6, 66-67).

За таких обставин, посилання ОСОБА_3 на те, що вказаними судовими рішеннями встановлена бездіяльність відповідачів та невжиття ними заходів щодо видачі їй довідки за формою №070/о для одержання путівки на санаторно-курортне лікування безпідставне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується випискою із амбулаторної карти ОСОБА_3, що 4 лютого 2014 року ОСОБА_3 дала згоду на використання її персональних даних тільки для ведення амбулаторної карти Ф №025, але заборонила вносити її дані в будь-які електронні реєстри. 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 оглянута дільничим лікарем-терапевтом, завідуючим терапевтичним відділенням в присутності головного лікаря з трудової експертизи. 18 грудня 2014 року оглянута лікарем-гінекологом і їй видана довідка форми №070/о для санаторно-курортного лікування (а.с.43-46).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 з вини відповідачів не отримала санаторно-курортне лікування з 5 грудня 2013 року у санаторії «Токарі» Сумської області і з 21 лютого 2014 року у санаторії «Ветеран» у місті Алушта, спростовується Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради. Із інформації останнього вбачається, що від санаторно-курортної путівки у санаторії «Токарі» Сумської області з 5 грудня 2013 року ОСОБА_3 відмовилась за сімейними обставинами, а від путівки до санаторію «Ветеран» у місті Алушта з 21 лютого 2014 року за станом здоровя, про що дала письмові пояснення, в яких одночасно зазначила, що займається оформленням медичної довідки за формою №070/0 (а.с.58-59).

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: