АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 3670/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.06.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ВАТ Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»

про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних санкцій, матеріальної та

моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних санкцій, матеріальної та моральної шкоди, а саме : стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1, пеню у розмірі 120,58 грн. та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 349,58 грн. та судовий збір;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 510 грн., моральну шкоду у сумі 2 000 грн. та судовий збір.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 8.02.2014 р. внаслідок ДТП, що сталася у м.Києві на вул.Автозаводська,53 з вини водія ОСОБА_2, було пошкоджено належний позивачу автомобіль КІА, д.н. НОМЕР_1.

Внаслідок вказаної ДТП позивачу ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ HACK«Оранта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 5725243 від 19.08.2013 р., страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, становить 50 000 грн. та 510 грн. франшизи.

Згідно страхового акту №ОЦВ-14-1432/1 та за результатом проведеного ТОВ «Гарант-асістанс» 21.03.2014 р. дослідження №АА8609ІТ-21.03/5дод, матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власнику автомобіля КІА, д.н. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 36 984,65 грн.

Розмір вказаного матеріального збитку визначений на підставі протоколу огляду та калькуляції відновлювального ремонту.

Поставнолюючи рішення та вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, судом обґрунтовано взято за основу зазначений вище висновок (дослідження), оскільки, він відповідає вимогам законодавства, зокрема, ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір завданих збитків розрахований у відповідності до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку.

Що стосується доводів представника позивача про обґрунтованість висновку №11/09-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 12 вересня 2014 р., зробленого за ініціативою позивача та проведеного оцінювачем ОСОБА_3, та про невідповідність суми страхового відшкодування у розмірі 36 984,65 грн. дійсному розміру матеріального збитку,- то суд правильно вважав, що його не може бути взято до уваги, оскільки, сума страхового відшкодування розрахована відповідачем ВАТ НАСК «Оранта» на підставі, складеного 21 березня 2014 р., тобто, на момент ДПТ (08.02.2014 р.), а розрахований на підставі висновку від 12 вересня 2014 р. розмір збитку у сумі 62 618,50 грн. вказаний на дату оцінки, а саме : 11 вересня 2014 р., що і призвело до розбіжностей у сумах наведених досліджень.

Крім того, як вбачається із калькуляцій, що містяться у обох дослідженнях, то вони відрізняються переліком пошкоджених деталей, які підлягають заміні та переліком ремонтних робіт, що необхідно виконати.

До того ж, в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що ремонт автомобіля фактично не зроблено.

За таких обставин не є можливим встановити реальні збитки, які понесені позивачем

Згідно ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.3 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно до п. 2 ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ч.2 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Так, 25 червня 2014 р. ВАТ HACK«ОРАНТА» позивачу було надіслано листа про те, що найближчім часом буде здійснено погоджену сторонами виплату страхового відшкодування у розмірі 36 984,65 грн., яка і була виплачена позивачу в цьому розмірі 29.10.2014 р. разом з сумою нарахованої пені у розмірі 2 725,72 грн. за час прострочення її виплати, що не заперечувалось також і представником позивача в судовому засіданні.

Заперечуючи проти апеляції в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ВАТ НАСК «Оранта» зазначав, що сума страхового відшкодування була ними визначена відповідно до вимог закону, а також, відповідно до умов договору страхування ними була виплачена позивачу сума пені за затримку виплати страхового відшкодування.

Такі доводи відповідача є слушними.

Тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності виплати страхового відшкодування страховиком позивачу у розмірі 36 984,65 грн., і відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача різниці між лімітом страхової суми та виплаченою сумою у розмірі 9779,63 грн., а також витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 920 грн.

Оскільки, судом прийнято за належний висновок, складений ТОВ «Гарант-асістанс» від 21.03.2014 р., то суд також правильно вважав, що не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення різниці між лімітом страхової суми та сумою збитків за висновком №11/09-ТЗ від 12 вересня 2014 р. в сумі 12618,50 грн. до ОСОБА_2

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» пені та 3% річних, то суд обґрунтовано вважав їх такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, беручи до уваги наведене та врахувавши виплату ВАТ HACK «Оранта» позивачу суми пені у розмірі 2 725,72 грн., що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, суд правильно дійшов висновку, що сума пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 36 984,65 грн. за період з 06 липня 2014 р. по 28 жовтня 2014 р., яка підлягає стягненню на користь позивача становить 120,58 грн. (2 846,30 - 2 725,72).

Також, суд першої інстанції правильно вважав, що підлягає частковому задоволенню і вимога позивача щодо стягнення 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 06 липня 2014 р. по 28 жовтня 2014 р. у розмірі 349,58 грн., оскільки, зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому, таке зобов'язання є грошовим і у разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Крім того, згідно ч.5 ст.37 ЗУ«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі.

Тому, суд правильно дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_4 суми франшизи у розмірі 510 грн.

Також, суд правильно вважав, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути моральну шкоду, оскільки, внаслідок ДТП, що сталася з його вини, позивачу було завдано також і моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, із урахуванням характеру та ступеню завданих моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов правильного висновку, що сума 5 000 грн. є завищеною, а тому, неприйнятною, що відповідно до встановлених обставин справи, дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню в сумі 2 000 грн.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :