Дата документу 10.04.2015
Справа № 334/8377/14-ц
Провадження № 2/334/120/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: друга Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, другої Запорізької державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_4, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, з яких на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і на ? частину - як на майно, набуте з чоловіком під час шлюбу. В ході розгляду справи було проведено заміну відповідача на належного - ОСОБА_5.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що їй на праві власності належить ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, з яких ? частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 02.04.1991р. Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, інша ? частина цього будинку на підставі свідоцтва про право власності на майно, набуте з чоловіком під час шлюбу. Своє право власності позивачка зареєструвала в ОП ЗМБТІ у встановленому законом порядку. Однак у неї збереглися лише копії зазначених правовстановлюючих документів, виданих 02.04.1991р. Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

Звернувшись до Реєстраційної служби з метою реєстрації права власності, вона отримала відмову. У зв'язку з втратою документів, які посвідчують право власності, посилаючись на статтю 392 ЦК України, вона, згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 10.04.2015р., звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частину вказаного житлового будинку після смерті чоловіка ОСОБА_5 як на майно, набуте з чоловіком під час шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Другої Запорізької державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та про визнання права власності на ? частину зазначеного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову вказує, що в ОП ЗМБТІ зареєстровано право власності ОСОБА_1 на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, виданих Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 02.04.1991 року за реєстровими № 1-948 та 1-950.

Оскільки вироком Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 1987 року ОСОБА_1 визнана винною у навмисному вбивстві ОСОБА_5, ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.528 Цивільного Кодексу Української РСР, яка діяла на час відкриття спадщини, не має права спадкувати після смерті ОСОБА_5

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 в частині права власності ОСОБА_1 на ? частину будинку АДРЕСА_1, є недійсним в силу закону. Відповідно, державна реєстрація права власності на підставі вказаного свідоцтва є незаконною.

При цьому, ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_5, який прийняв спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи, ОСОБА_4 - дочка спадкодавця відмовилася від спадщини, дружина спадкодавця ОСОБА_1 не має права на спадкування після смерті чоловіка з підстав, передбачених ст. 528 ЦК УРСР.

З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 02.04.1991р. в частині права власності ОСОБА_1 на ? частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, та визнати за ним право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги, викладені у заяві від 10.04.2015р. Проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечували.

ОСОБА_2 просив задовольнити його позов, проти задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1 не заперечував.

Друга Запорізька державна нотаріальна контора заперечень проти позову не надала, представник у судове засідання не з'явився.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (повторним).

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_4

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №97/1988, з матеріалів якої вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Дружина спадкодавця ОСОБА_1 звернулася із заявами про видачу свідоцтва про право власності на ? частину спільно нажитого майна.

Дочка спадкодавця ОСОБА_4 строк на прийняття спадщини пропустила, надала до нотаріальної контори заяву, що з питання поновлення строку до суду звертатися не буде.

ОСОБА_1, яка відбувала покарання у місцях позбавлення волі, листом від 13.05.1988р. нотаріус повідомив про наявність права на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а також роз'яснив, що відповідно до ст. 528 ЦК УРСР вона не має права на спадкування ні по закону, ні за заповітом, оскільки вона умисно позбавила життя спадкодавця.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. №45/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Копія спадкової справи містить копії виданого ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, яке складається з вкладів з процентами (зареєстроване 26.01.1991р.в реєстрі за №2-229), свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, яке складається з мотоцикла, (зареєстроване 19.02.1991р. в реєстрі за №2-299), а також виданих на ім'я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину мотоцикла (зареєстроване 19.02.1991р. в реєстрі за №2-300), свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину вкладів з процентами (зареєстроване 26.01.1991р. в реєстрі за №2-230). Інших документів надана суду копія спадкової справи не містить.

На момент смерті ОСОБА_5 на праві власності належав також житловий будинок АДРЕСА_1, який був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.1970р. №4132 в період шлюбу і який відповідно до ст. 22 КпШС УРСР являється спільним майном подружжя.

Судом встановлено, що 02.04.1991р. Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право власності на ? частку у спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, зареєстроване в реєстрі за №1- 948.

На спадщину у вигляді ? частки будинку АДРЕСА_1, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках. Свідоцтво зареєстроване 02.04.1991 року в реєстрі за №1-950, копія - за №1-951.

30 квітня 1991 року ОП "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" була здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 02.04.1991 року реєстровий № 1-950, зареєстровано в реєстровій книзі №19 реєстровий номер 2727 (а.с.126).

Згідно інформації ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", в матеріалах інвентаризаційної справи на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, наявні правовстановлювальні документи на ? частки житлового будинку, видані на ім'я ОСОБА_1, а саме, свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_1 Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 02.04.1991 року за реєстровим № 1-950 на ? частину житлового будинку, та свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_1 Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 02.04.1991 року за реєстровим № 1-948, на ? частину житлового будинку (а.с.39).

Згідно листа Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 15.01.2015 року №30/01-17, спадкові справи, Книга обліку і реєстрації спадкових справ за 1991 рік до державного нотаріального архіву не передавалися, в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та в справах "Свідоцтва про право власності" та "Свідоцтва про право на спадщину", які були передані на зберігання до архіву, в справі №454 "Реєстр для реєстрації нотаріальних дій" за період з 26.03.1991р. по 01.07.1991р. прописано видачу Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_1, виданих 02.04.1991 року за реєстровими № 1-948 та 1-950.

При перевірці справ "Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя" та "Свідоцтва про право на спадщину" за вказаний період, державним нотаріальним архівом не виявлено Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину, виданих 02.04.1991 року за реєстровими № 1-948 та 1-950.

Як встановлено вище, матеріали спадкової справи зазначених документів також не містять. Таким чином, доводи позову ОСОБА_1, що оригінали правовстановлювальних документів втрачені, знайшли своє підтвердження.

ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби з метою реєстрації права власності на житловий будинок, на що отримала відмову у зв'язку з відсутністю оригіналів Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину, виданих 02.04.1991 року за реєстровими № 1-948 та 1-950.

Приймаючи до уваги викладене, наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину спірного житлового будинку як на частку в спільному майні подружжя, суд дійшов висновку, що вимоги позову ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

При вирішенні позову ОСОБА_2 про визнання частково недійсним виданого ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірного будинку та визнання за ним права власності на зазначену частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 528 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини, не мають права спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця.

Вироком Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 1987 року ОСОБА_1 визнана винною у навмисному вбивстві ОСОБА_5, тому відповідно до ч.1 ст.528 ЦК УРСР ОСОБА_1 не має права спадкувати після смерті ОСОБА_5

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування.

Отже, видане Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 від 02.04.1991р. за реєстровим номером 1-950, є недійсним в частині визнання за ОСОБА_1 права на спадщину у вигляді ? частки будинку АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_2, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5, вимоги його позову про визнання за ним права власності на ? будинку АДРЕСА_1 є також обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги позову ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на ? частину будинку АДРЕСА_1, як на як на частку в спільному майні подружжя, та вимоги позову ОСОБА_2 про визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину від 02.04.1991р. за реєстровим №1-950, виданого на ім'я ОСОБА_1 щодо ? частини зазначеного житлового будинку, та визнання за ним права власності на вказану частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 08.04.1987р., суд вважає законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: друга Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, як на майно, набуте під час шлюбу з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, другої Запорізької державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_4, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 02.04.1991р., реєстровий номер №1-950, в частині визнання за ОСОБА_1 права на спадщину за законом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.