Справа № 758/302/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «ПСК-ЗАХІД» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про відшкодування витрат в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.01.2012 року між ВАТ «Ощадбанк» та ТзДВ СК «ПСК- Захід» був укладений Генеральний договір добровільного страхування кредитів № 149, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (АТ «Ощадбанк») пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням Позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами.

Зазначають, що між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 04/VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою.

Відповідно до п. 1.1.4. укладеного 04.03.2013 року Додаткового договору № 1 до Договору № 04/VЕ/548, АТ «Ощадбанк» відповідачці було відкрито рахунок НОМЕР_2 та встановлено кредит у сумі 7 300,00 грн.

Посилаються на те, що 05.12.2013 року АТ «Ощадбанк» звернулась до ТзДВ СК «ПСК-Захід» із заявою № 20/30/434_БТ про настання страхового випадку, а саме непогашення ОСОБА_1 своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до Довідки про заборгованість за картковим рахунком НОМЕР_2 ОСОБА_1 станом на 05.12.2013 року, заборгованість останньої склала 8 351,19 грн.

Вказують на те, що на підставі заяви АТ «Ощадбанк» та Страхового акту № 14/01/СК/882 від 14.01.2014 року, ТзДВ СК «ПСК-Захід» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 8 351,19 грн.

Звертають увагу суду на те, що відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначають, що сплативши страхове відшкодування АТ «Ощадбанк», ТзДВ СК «ПСК-Захід» має право відшкодування з відповідачки цих витрат в порядку регресу.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 993, 1048, 1049, 1054, 1191 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» звертаються з даним позовом до суду та просять стягнути з відповідачки на їх користь суму страхового відшкодування у розмірі 8 351, 19 грн. та судові витрати.

Представник позивача та відповідачка в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача. Причини ж неявки відповідачки в судове засідання суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу та ухвалити рішення при заочному її розгляді за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2006 року між ВАТ «Ощадбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір № 04/VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, згідно умов якого банк відкриває клієнту картковий рахунок НОМЕР_3 в гривні для обліку на ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. Банк відкриває Клієнту відновлювану кредитну лінію на наступних умовах: отримання Клієнтом заробітної плати шляхом її зарахування на Картрахунок; наявності Договору про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки, укладеного між Банком та Організацією. Для користування Картрахунком Банк оформляє і видає Клієнту платіжну картку на умовах цього Договору (п.1) (а.с. 7-9).

04.03.2013 року між ВАТ «Ощадбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 151586/04VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, згідно умов якого Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває Клієнту Рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний»: поточний рахунок НОМЕР_2 в гривні України… Банк надає клієнту Платіжну картку VISA Classik 0 грн. та ПІН - конверт до неї. Процентна ставка на залишок коштів за Рахунком складає 4% річних. Процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 7% річних. Банк встановлює Клієнту Кредит сумі 7 300, 00 грн. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 24% річних….. Кредит стає доступним Клієнтові з дати першого зарахування заробітної плати (а.с.11).

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, а відповідачкою в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що остання скористалася наданими Банком послугами, а саме отримала кредитні кошти (Кредит) в розмірі 7 300, 00 грн.

Сторони в укладеному між ними Додатковому договорі № 1 до Договору № 151586/04VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою погодили, що Клієнт має право скористатися Кредитом у разі відсутності власних коштів на Рахунку на умовах та у розмірі визначених Договором та Правилами. Сплата процентів за Кредитом та за Несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на Рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за Кредитом у послідовності визначеній Правилами. Клієнт доручає, а Банк зобов'язується проводити договірне списання з рахунків, визначених у Договорі, коштів у сумі, строки та у порядку визначеному правилами та Тарифами.

Клієнт зобов'язується погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії Платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; звільнення з Організації, з якою Банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників Організації) з використанням платіжних карток (для тарифного пакету «Зарплатний»); відмови Клієнта від отримання заробітної плати на інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок (для тарифного пакету «Зарплатний»)…..

Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З системного аналізу зазначених статей ЦК України з іншими його нормами можна зробити висновок, що на сторін договору покладається взаємний обов'язок з виконання взятих на себе зобов'язань належним чином, відповідно до погоджених умов в укладеному ними договорі, тобто кредитор має виконати належним чином взяті на себе свої зобов'язання, а боржник свої.

Як вбачається зі змісту статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторонами було Погоджено Додаток 3 до Договору кредитування фізичної особи 04/VЕ/548, згідно якого Клієнт зобов'язався повертати Кредит та проценти за його користування кожного місця частинами (а.с. 13).

З викладеного можна зробити висновок, що укладений між сторонами Кредитний договір містить умову, згідно якої на відповідачку був покладений обов'язок повернути позику частинами (з розстроченням).

Як вже зазначалося вище відповідачкою грошові кошти (Кредит) були отримані в повному обсязі, погодженому в укладеному між нею та Банком Кредитному договорі, на умовах строковості, зворотності та платності в той же час судом встановлено, що остання свої зобов'язання за договором, які стосуються повернення кредиту, сплати процентів за його користування в строки та розмірі визначені в Додатку 3 до Договору кредитування фізичної особи 04/VЕ/548, який є його невід'ємною частиною, належним чином не виконано у зв'язку з чим в неї станом на 05.12.2013 року виникла заборгованість в загальному розмірі 8 351, 19 грн., що об'єктивно підтверджується наданою суду Довідкою (а.с. 15), яку суд визнає достовірною та правильною, оскільки вона не спростована відповідачкою, та приймає її до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК України, який підтверджує факт виникнення заборгованості та її розмір.

Відповідно до п 3.6. Додаткового договору № 1 до Договору № 151586/04VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, у разі виникнення простроченої заборгованості за Рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Правилами, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо.

Згідно п. 3.9. Додаткового договору № 1, Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно чинного законодавства України (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов'язань щодо вчасного повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) затримання сплати Клієнтом Кредиту (його) частини та/або перевищення витратного ліміту, та/або процентів, обов'язок сплати яких передбачена Договором, щонайменше на один календарний місяць; 2) затримання сплати Клієнтом комісійних винагород Банку, обов'язок сплати яких передбачений Договором; 3) перевищення суми заборгованості суми Кредиту більш як на 10%; 4) несплати Клієнтом більше однієї виплати за цим Договором, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність посилань позивача в своєму позові про порушення права Банку, як кредитора у зобов'язанні яке виникло між ним та відповідачкою та виникнення права вимоги до останньої.

Стаття 546 ЦК України визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Загальновідомим є той факт, що в Україні діє інститут страхування, який є універсальним засобом захисту всіх форм власності, майнових інтересів окремих громадян і господарюючих суб'єктів в цілому.

Так статті 979, 980 ЦК України визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Судом встановлено, що 18.01.2012 року між ТзДВ СК «ПСК-Захід» та АТ «Ощадбанк» був украдений Генеральний договір добровільного страхування кредитів № 149 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням Позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами. Вигодонабувачем за цим Договором є Страхувальник.

Як вбачається зі змісту умов вказаного Договору страхування, сторони погодили, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування за цим Договором і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховим ризиком за цим Договором є можливість невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Кредитної угоди. Страховим випадком за цим Договором є факт завдання збитків Страхувальнику внаслідок невиконання або часткового невиконання Позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній Кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності Позичальника. Під неплатоспроможністю Позичальника Сторони розуміють невиконання Позичальником умов Кредитної угоди по своєчасній сплаті Кредиту та/або процентів за користування Кредитом понад 10 (десять) календарних днів з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 6 цього Договору.

Стаття 989 ЦК України визначає, що страхувальник зобов'язаний, зокрема своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Згідно п.п. 9.1., 9.2., 9.3. Договору страхування, Страхувальник зобов'язаний протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту коли йому стало відомо про настання страхового випадку, передбаченого умовами цього Договору, письмово повідомити про це Страховика.

Для отримання страхового відшкодування Страхувальник також надає Страховику заяву про настання страхового випадку з одночасною передачею завірених уповноваженим працівником Страхувальника копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку, згідно наступного вичерпного переліку: копію цього Договору; копію Кредитної угоди, за якою настав страховий випадок; довідку Страхувальника про заборгованість Позичальника на дату настання страхового випадку, в якій зазначається розмір простроченої заборгованості по Кредиту та процентів за користування Кредитом (виписки з Картрахунку, платіжні документи про списання з Картрахунку або видачу з каси Страхувальника частини або повної суми Кредиту тощо); копію паспорта та ідентифікаційного номера Позичальника.

Розмір страхового відшкодування - це заборгованість Позичальника по Кредитній угоді в розмірі непогашеної суми Кредиту та процентів за користування Кредитом за 2 (два) місяці згідно умов конкретної Кредитної угоди на дату настання страхового випадку.

Судом встановлено, що 05.12.2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ст. 989 ЦК України та вищезазначених умов Договору страхування на адресу ТзДВ СК «ПСК-Захід» було направлено Заяву про настання страхового випадку, а саме затримки виконання зобов'язань клієнтами Банку, зокрема по Додатковій угоді № 1 від 04.03.2013 року до Договору № 151586/04VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою в рамках зарплатного проекту зі Службою безпеки України укладеному з ОСОБА_1 та надано всі необхідні документи визначені п. 9.2. Договору страхування, в тому числі і Довідку про заборгованість згідно якої загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Банком станом на 05.12.2013 року становить 8 351, 19 грн. (а.с. 14, 15).

За приписами ст. 988 ЦК України, які кореспондується з приписами ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов'язаний, зокрема: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 9.5 Договору страхування, після отримання заяви Страхувальника про страховий випадок та документів, передбачених п. 9.2 цього Договору Страховик зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів: а)з'ясувати обставини страхового випадку, скласти страховий акт та визначити розмір збитку; б) зробити розрахунок суми страхового відшкодування; в) виплатити страхове відшкодування протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту складання страхового акту.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2014 року ТзДВ СК «ПСК-Захід» на підставі вищезазначеної Заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про настання страхового випадку та доданих до неї документів, було складено Страховий Акт № 14/01/СК/882 та 29.01.2014 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 351, 19 грн., що об'єктивно підтверджується Платіжним дорученням № 1125 від 29.01.2014 року (а.с. 16, 17).

Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин приходить до висновку, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачкою регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», які визначають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А тому вимоги позивача в даному випадку ґрунтуються на суброгації, а не на регресі як то зазначає останній, у зв'язку з чим застосування ст. 1191 ЦК України до даних правовідносин є неприпустимим.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступних підстав.

Так зі змісту статті 993 ЦК України приписи якої кореспондуються з приписами ст. 27 ЗУ «Про страхування» вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках дав визначення суброгації та вказав на її відмінності від регресу.

Так перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. У випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання змінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Ці інститути мають різний режим правового регулювання. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України встановлено особливий правовий режим. Відповідно до цієї норми до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Як вже зазначалося вище, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі Генерального договору добровільного страхування кредитів № 149, предметом якого є саме майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов'язанні з невиконанням або неналежним виконанням Позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами, тобто зазначений Договір є Договором майнового страхування, а тому до позивача дійсно перейшло право вимоги страхувальника до відповідачки, однак не в порядку регресу, а в порядку суброгації.

З врахуванням вищевикладеного, а також того, що судом достовірно встановлено факт порушення відповідачкою своїх зобов'язань по Додатковій угоді № 1 від 04.03.2013 року до Договору № 151586/04VЕ/548 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою у зв'язку з чим в неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 8 351, 19 грн., а також встановлено факт відшкодування позивачем зазначеної суми в повному обсязі ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі Генерального договору добровільного страхування кредитів № 149, суд приходить до висновку про доведеність наявності суб'єктивного права вимоги у позивача до відповідачки про стягнення зазначеної суми страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на його користь підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 525, 530, 546, 610, 612, 979, 980, 988, 989, 993, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 20, 21, 27 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «ПСК-ЗАХІД», :

- суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 351, 19 грн.;

- судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко