Справа № 459/2127/15 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/7141/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_5 у виконавчих провадженнях № 47587357 та № 47586062 при винесенні ним постанов від 17.06.2015 року, якими постановлено проводити утримання в розмірі 20% пенсії та з усіх видів заробітку (доходу), що належить йому до виплати після відрахування податків, по всіх виконавчих документах до погашення заборгованості по цих двох виконавчих документах на суму 595.69 грн. та 243.60 грн. та скасування постанов державного виконавця ВДВС Червоноградського міського управління юстиції у виконавчих провадженнях № 47587357 та № 47586062 від 17.06.2015 року.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити. Апелянт зазначає про те, що ним було надано належні докази, які підтверджують розмір його фактичної заборгованості по виконавчих провадженнях, який становить 537.56 грн. і державний виконавець ВДВС Червоноградського МУЮ ОСОБА_5 знаючи про те, що сума боргу в розмірі 595.69 грн. виходить за межі рішення суду і про те, що понесені судові витрати в розмірі 162.4 грн. сплачені двома іншими солідарними боржниками, а його заборгованість становить 81.20 грн., безпідставно виніс постанови по двох виконавчих листах, якими зобов"язав проводити утримання в розмірі 20% пенсії боржника по всіх виконавчих документах до погашення заборгованості. Також апелянт зазначає, що на час винесення оскаржуваних постанов від 17.06.2015 року, державний виконавець знав, що сума боргу в розмірі 595.69 грн. та 243.6 грн. не відповідає дійсності, оскільки ще 08.06.2015 року він звернувся до Червоноградського міського суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця щодо накладення арешту на його майно та оголошення заборони відчуження такого, в якій зазначив всі обставини незаконності дій та вказав фактичну суму боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6, суд першої інстанції, встановивши, що неврахування державним виконавцем з об»єктивних причин часткового погашення боргу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 призвело до відкриття виконавчого провадження на суму, що перевищує на 301.74 коп. суму боргу, на яку виконавче провадження підлягало відкриттю, прийшов до висновку, що скасування постанови від 17.06.2015 року у виконавчому провадженні №47587357, не призведе до поновлення порушеного права заявника, оскільки виконавче провадження закінчене у зв»язку з його фактичним виконанням в повному обсязі і підстав для його відновлення у зв»язку з можливим скасуванням зазначеної постанови, Законом України «Про виконавче провадження», не передбачено. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним та ефективним способом поновлення порушеного права є його звернення до стягувача з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів, і за таких обставин прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2014 року, яке набрало законної сили 19.03.2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» 1369.07 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинків та прибудинкової території, стягнуто солідарно 243.60 грн. судових витрат.

Квитанціями №319 і №320 від 15.04.2015 року підтверджується сплата ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на рахунок КП «Червонограджитлокомунсервіс» по 537.56 грн., з яких 456.36 грн. заборгованість за утримання будинків та 81.20 грн. судових витрат за рішенням суду.

На виконання рішення суду, 07.05.2015 року, Червоноградським міським судом Львівської області було видано два виконавчі листи, окремо на суму заборгованості по оплаті за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та окремо на понесені судові витрати, зі строком пред»явлення їх до виконання 18.03.2016 року.

У заявах від 18.05.2015 року за № 2073/18 та № 2072/18 (у цих двох заявах помилково зазначено 2014 рік), поданих до Відділу ДВС Червоноградського МУЮ, зареєстрованих у ньому 19.05.2015 року, КП «Червонограджитлокомунсервіс» просило відкрити виконавче провадження згідно з виконавчими листами № 459/3015/14-ц, виданими 07.05.2015 року, вказавши у заяві про часткову сплату заборгованості та зазначивши суму боргу за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по адресі м. Червоноград, вул. Мазепи, 4/118 станом на 01.05.2015 року у розмірі 595.69 грн.

19.05.2015 року державним виконавцем Стельмахом А.П. винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження стосовно заявника боржника ОСОБА_2: ВП № 47587357 на суму 595.69 грн. борг за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ВП № 47588062 на суму 243.60 грн. судових витрат, зі встановленням боржникові строку для добровільно виконання зобовязань за двома виконавчими листами до 26.05.2015 року та роз»ясненням наслідків невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк.

Внаслідок невиконання заявником рішення суду у добровільному порядку, державним виконавцем розпочато його примусове виконання, під час якого, установивши, що боржник отримує пенсійні нарахування у Львівському обласному центрі по нарахуванню та виплаті пенсій та щомісячні страхові виплати у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді 17.06.2015 року винесено дві оскаржувані боржником постанови:ВП № 47588062, із зазначенням суми боргу 243.60 грн., копію якої скеровано до Львівського обласного центру по нарахуванню та виплаті пенсій та ВП № 47587357, із зазначенням суми боргу 595.69 грн., копію якої скеровано до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді.

З постанови державного виконавця ВП № 47588062 від 17.06.2015 року вбачається, що державний виконавець постановив з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику, яким у постанові ззаначено ОСОБА_4, після відрахування податків проводити утримання в розмірі 20% (відсоток відрахування згідно зі ст. 70 Закону) пенсії боржника по всіх виконавчих документах до погашення заборгованості, яка становить 243.60 грн., першочергово стягнувши витрати на проведення виконавчих дій у сумі 54.40 грн. та пропорційно до суми заборгованості, стягнувши виконавчий збір у сумі 24.36 грн.

Розмір заборгованості, яка підлягала стягненню з боржника, в оскаржуваній постанові зазначено неправильно, оскільки розмір такої після сплати двома іншими боржниками ще до відкриття виконавчого провадження 162.40 грн., на момент відкриття виконавчого провадження становив 81.20 грн., а не 243.60 грн.

З постанови державного виконавця ВП № 47587357 від 17.06.2015 року вбачається, що державний виконавець постановив з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику,яким у постанові зазначено ОСОБА_4, після відрахування податків проводити утримання в розмірі 20% (відсоток відрахування згідно зі ст. 70 Закону) пенсії боржника по всіх виконавчих документах до погашення заборгованості, яка становить 595.69 грн., першочергово стягнувши витрати на проведення виконавчих дій у сумі 63.84 грн. та пропорційно до суми заборгованості, стягнувши виконавчий збір у сумі 59.56 грн.

Розмір заборгованості, яка підлягала стягненню з боржника, в оскаржуваній постанові зазначено неправильно, оскільки розмір заборгованості після сплати двома іншими боржниками ще до відкриття виконавчого провадження 912.72 грн., на момент відкриття провадження становив 456.36 грн., а не 595.69 грн.

Проаналізувавши оскаржувані постанови, з врахуванням того, що судом першої інстанції встановлено і це підтверджується квитанціями від 15.04.2015 року про оплату двома іншими боржниками, а саме, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, частини боргу у розмірі 912.12 грн. за надані послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій та частини боргу у розмірі 162.40 грн. судових витрат, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що державний виконавець у постанові ВП 47588062 від 17.06.2015 р. невірно вказав суму заборгованості по оплаті судових витрат 243.60 грн. замість 81.20 грн., а в постанові №47587357 від 17.06.2015р. невірно вказав суму заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 595.69 грн. замість 456.36 грн., а відповідно неправильно визначив розмір витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору по цих двох виконавчих провадженнях.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, неврахування часткового погашення ОСОБА_7 та ОСОБА_2 суми боргу призвело до відкриття виконавчого провадження та подальшого вжиття заходів з примусового виконання рішення суду у цій частині на суму, яка на 301.74 грн. перевищує суму, на яку виконавчі провадження підлягали відкриттю.

Судом першої інстанції також встановлено, що 23.09.2015 року державним виконавцем винесено дві постанови про закінчення виконавчого провадження № ВП № 47587357 та ВП № 47588062 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Тобто, з ОСОБА_2, на підставі оскаржуваних постанов державного виконавця ВП №47587357 та ВП № 47588062 від 17.06.2015 року в примусовому порядку стягнуто борг, що на 301.74 грн. перевищує суму, яка підлягала стягненню за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2014 року.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_2 у задоволенні скарги, що на думку колегії суддів є невірним.

На думку колегії суддів необґрунтованою є відмова суду першої інстанції в задоволенні скарги ОСОБА_2 з підстав того, що оскаржувані постанови виконані, оскільки примусовим стягненням з боржника ОСОБА_2 коштів на підставі оскаржуваних постанов, у яких невірно зазначена сума боргу, порушуються права боржника, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що скасування постанови від 17.06.2015 року у виконавчому провадженні №47587357 не призведе до поновлення порушеного права заявника, оскільки виконавче провадження закінчене у зв»язку з його фактичним виконанням в повному обсязі і підстав для його відновлення у зв»язку з можливим скасуванням зазначеної постанови Законом України «Про виконавче провадження», не передбачено. І за таких обставин, на думку суду, належним та ефективним способом поновлення порушеного права ОСОБА_2 є його звернення до стягувача з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів.

На думку колегії суддів такий висновок суду є необґрунтований, оскільки кошти в сумі, що на 301.74 грн. перевищує суму, на яку виконавче провадження підлягало відкриттю, були примусово стягнуті на підставі постанов державного виконавця ВП № 47587357 та 47588062 від 17.06.2015 року, відтак такі можуть бути повернуті за наявності доказів про неправомірне стягнення зазначеної суми, а тому визнання неправомірними дій державного виконавця по винесенні ним постанов від 17.06.2015 року ВП №47587357 та ВП №47588062 про примусове стягнення з ОСОБА_2 відповідно 595.69 грн. та 243.60 грн. та їх скасування, є необхідною умовою для примусового повернення надлишково стягнутих коштів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_5 по винесенні ним постанов від 17.06.2015 року у виконавчих провадженнях № 47587357 та № 47588062 на суму 595.69 грн. та 243.60 грн.

Скасувати постанови державного виконавця ВДВС Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 17.06.2015 року у виконавчому провадженні № 47587357 на суму 595.69 грн., у виконавчому провадженні № 47588062 на суму 243.60 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_8