Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4115/15-ц
Провадження №: 2/332/1472/15
17 грудня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А., при секретарі Ковтуні В.І., заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
про стягнення заборгованості за кредитним
Представник позивача ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Як вбачається з позовної заяви справу просили розглянути без участі їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно в судове засідання не зявились по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку у зв»язку з чим, суд у відповідності до вимог ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечував, що вбачається із змісту позовної заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позов ПАТ КБ «Надра» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до договору «Автопакет» № 17/2007/2090 Фап від 05 вересня 2007 року встановлено, що між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та зобовязання, а саме: банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 9991,09 доларів США строком до 13.08.2012 року, на придбання автотранспортного засобу. Забезпечення виконання відповідачкою ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором, забезпечується порукою поручитель ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які безвідривно та безспірно зобовязуються відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Поручителі відповідають перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобовязань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому. Поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами(а.с.8-11).
Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що договір кредиту «Автопакет» укладений позивачем та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 саме в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою банку та особисто всіма відповідачами.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідальність поручителя також передбачена ст. 554 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що за умовами договору «Автопакет» № 17/2007/2090Фап від 05 вересня 2007 року поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безвідривно та безспірно зобовязалися відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобовязань за договором повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.
Положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з п.1.1.4 договору «Автопакет»№17/2007/2090Фап від 05.09.2007р., укладеного між сторонами, строк виконання основного зобовязання було визначено виключно до 13.08.2012 року, тобто зобовязання за цим договором мають чітко визначений строк виконання. З позовом банк звернувся до суду 31.08.2015 року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Оскільки договором не встановлений строк, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителів, заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з позичальником ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як порука вважається припиненою та зобовязання поручителів перед банком припинилися. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до вимог п. 3.2.5 укладеного між сторонами вище вказаного договору, банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому(або в тій чи іншій його частині). В доданих позивачем до позовної заяви документах відсутні докази, що підтверджують належне виконання банком вимог п.3.2.5 договору «Автопакет»№17/2007/2090Фап від 05.09.2007р., укладеного між сторонами.
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони у процесі та не надала суду жодних доказів, якщо такі у неї малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. Таким чином, на підставі вище наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, а в частині стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як солідарних боржників, не підлягають задоволенню.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3654,00грн., передбаченому на час подачі позовної заяви до суду.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 553, 559 ч.4, 610, 629, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 10,11, 15, 60, 88,209-213, 215, 218,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00грн..
В задоволені решти частини позовних вимог ПАТ КБ «Надра» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, шляхом подання відповідачем письмової заяви до районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Андрюшина Л.А.