Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 428/1691/15-ц
Провадження № 22ц/782/273/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Стахової Н.В.,

суддів: Карайван Т.Д., Орлова І.В.

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3,

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 квітня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради, третя особа на стороні відповідача - Сєвєродонецький МВ ДМС України Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання права на постійне проживання у визначеному місці, зобов'язання укласти договір найму,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року позивачка, в інтересах якої діє представник, звернулася до суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання права на постійне проживання у в кімнаті АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову, позивачка посилалася на те, що 20.08.2004 року на підставі рішення адміністрації, профспілкового комітету СГПП «Об'єднання Азот» їй було видано ордер на право заняття з сім'єю житлової площі в кімнаті АДРЕСА_2. На даний час будинок НОМЕР_1 знаходиться у комунальній власності. Мешкаючи у гуртожитку вона здійснила обмін кімнатами з ОСОБА_4, який займав кімнату НОМЕР_2. Оскільки фактично вона проживає у зазначеній кімнаті впродовж 9 років, просила суд, після збільшення позовних вимог визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1; зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду укласти з нею договір найму житлового приміщення: кімнатою АДРЕСА_1

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції в судовому засіданні не досліджений кожний доказ наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, тому не була дана оцінка одинадцяти доказам, наданих позивачем. Крім того, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - КП «Житлосервіс «Злагода», оскільки договір найму має право укладати саме ця організація, за умови надання відповідачем їй певних повноважень. 14.05.2015 року в судовому засіданні було заявлено клопотання про виклик свідків і судом першої інстанції в порушення вимогам ст.60 ЦПК України було безпідставно відмовлено в його задоволенні, позбавивши права довести ті обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог. Також, рішення суду за формою і змістом не відповідає вимогам ст.ст.215, 315 ЦПК України, зокрема в мотивувальній частині не зазначено мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, відсутні як аналіз доказів, так і посилання на матеріальну норму права, за якою вирішено спір.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу права на укладення договору найма житлового приміщення.

Як установлено судом, відповідно до копії ордеру на житлову площу у гуртожитку, виданого виробничим об'єднанням «Азот» на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету СГПП Об'єднання «Азот» від 20.08.2004 року ОСОБА_3 має право на зайняття житлової площі у гуртожитку АДРЕСА_2

Згідно заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 13.02.2012 року, на ім'я міського голови Луганської області, останні просили дозволити їм здійснити обмін кімнатами.

Відповідно до копії повідомлення КП «Житловий сервіс «Злагода» № 1635 від 06.11.2013 року у ході роботи з боржниками гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що не дивлячись на різні ордери, фактично у кімнаті НОМЕР_2 вищевказаного гуртожитку мешкає ОСОБА_3, а в кімнаті НОМЕР_3 ОСОБА_4, дані мешканці самостійно обмінялися гуртожитками і мешкають таким чином протягом 5 років.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не є членом сім*ї ОСОБА_4, тому не має права користування кімнатою АДРЕСА_1 Крім того, чинним законодавством України встановлено певний порядок укладення договору найму жилого приміщення, тобто наявність ордеру, виданого на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. Оплата комунальних послуг не є підставою для укладання договору найму.

Проте, до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права, оскільки, розглянувши справу за позовом до відповідача Сєвєродонецької міської ради, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом правовідношень.

Відповідно до ст.ст.58,61,65 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім*ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної годи не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім*ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім*ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім*ї, які проживають з ним, не було іншої угоди.

Розглянувши справу за позовом до Сєвєродонецької міської ради, суд не звернув уваги на те, що договір найму на жиле приміщення укладається між наймодавцем - житлово - експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Позивачкою до КП «Житлосервіс «Злагода» та ОСОБА_4, який є наймачем спірної кімнати, позов не заявлявся і в установленому законом порядку питання про притягнення їх до участі у справі як належних відповідачів або співвідповідачів судом першої інстанції не вирішувалось.

За таких обставин судом першої інстанції ухвалене помилкове рішення через неправильне застосування норм процесуального права та відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову із зазначених вище підстав.

При цьому колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це може бути зроблено під час розгляду справи з належним відповідачем.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 квітня 2015 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради, третя особа на стороні відповідача - Сєвєродонецький МВ ДМС України Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання права на постійне проживання у визначеному місці, зобов'язання укласти договір найму - відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-суддя:

Судді: