Справа № 703/463/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2015 Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Гудзюка І.В.

при секретарі Федоровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 059 грн.,-

встановив:

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01 березня 2010 року на а/ш Бортничі-Рогозів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 (відповідач по справі), та «ВАЗ» д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 (потерпілий).

Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження, що підтверджується страховим актом.

На момент ДТП між відповідачем та позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3371004 від 19 січня 2010 року, за яким страхова компанія застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «МАЗ» д.н. НОМЕР_3.

На підставі вказаного страхового акта, відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 05 лютого 2014 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» було виплачено страхове відшкодування на рахунок СК «Гарант-Авто» в розмірі 6 059 грн.

Згідно п. 1. ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду від 21 липня 2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4,124 КУпАП України, але за збігом термінів притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі закрито без застосування до правопорушника адміністративного стягнення.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитків, у даному випадку є відповідач відповідно вимог ст. 1188 ЦК України.

02 квітня 2014 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідачу було направлено лист №331 ТАС з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, але відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.

Посилаючись на зазначені обставини і те, що на даний час відповідач суму заборгованості не сплатив, позивач просить стягнути із нього на свою користь 6 059 грн. страхового відшкодування та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 234 грн. 60 коп.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечують та просять в задоволенні позову ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 059 грн. відмовити повністю в зв'язку зі спливом позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 січня 2010 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/33/1004 зі строком дії з 20 січня 2010 року по 19 квітня 2010 року.

01 березня 2010 року на а/ш Бортничі-Рогозів сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю двох автомобілів: НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1 та ВАЗ д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,124 КУпАП України встановлена постановою судді Смілянського міськрайонного суду від 21 липня 2010 року. За змістом постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності, але за збігом термінів притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі закрито без застосування до відповідача адміністративного стягнення.

Учасник даної ДТП - потерпілий ОСОБА_2 на момент ДТП був застрахований у СК «Гарант-Авто» (правонаступник ВАТ «УСК «Дженералі Гарант») за полісом 19G-030213 від 03 липня 2009 року. У звязку із цим, потерпіла особа отримала від своєї страхової компанії (СК «Гарант-Авто») страхове відшкодування в розмірі 6569 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7655 від 15 липня 2010 року.

Заявою (претензією) №102135 від 14 жовтня 2011 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» звернулось до ПАТ «СГ «ТАС» з проханням здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 569 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Оскільки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» здійснило виплату страхового відшкодування 15 липня 2010 року, що є датою виконання основного зобовязання, то строк позовної давності сплив 16 липня 2013 року.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатила страхове відшкодування в розмірі 6059 грн. в порядку регресу на користь ПАТ «УСК «Гарант-Авто» лише 05 лютого 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Відповідно до частини 1 статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, в даному випадку відповідачем ОСОБА_1, є підставою для відмови у позові.

На підставі наведеного, ст.ст. 253, 256, 257, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 059 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: І. В. Гудзюк