Справа № 464/4162/15-ц
пр.№ 6/464/95/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Борачка М.В.,

при секретарі Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2. Подання мотивує тим, що у Сихівському ВДВС Львівського МУЮ на виконанні перебуває виконавчий напис №1487, виданий 22.12.2009р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, 17.01.1948р.н. Вважає, що наявність у останнього невиконаного зобов'язання, покладеного виконавчим написом нотаріуса, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, у зв'язку із чим вимушений звернутися до суду із вказаним поданням, так як, вказує, що не виключається можливість виїзду боржника за кордон з метою ухилення від сплати заборгованості.

У судове засідання державний виконавець Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні такого слід відмовити з наступних підстав.

П.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження, ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що у Сихівському ВДВС ЛМУЮ на виконанні перебуває виконавчий напис №1487, виданий 22.12.2009р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

З матеріалів подання вбачається, що 22.01.2010р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України, громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

П.18 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, надає право державному виконавцю звертатись до суду із вказаним поданням тільки у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст.2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Даним спеціальним законом та Правилами не передбачено можливість ухвалою суду тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржнику, який не виконав зобов'язання, тобто зазначеним законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду, а пункт 18) ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду та ст.377-1 ЦПК України передбачають лише процесуальний порядок вирішення такого питання і не є нормами закону, прийнятими на виконання ст. 33 Конституції України.

Викладене узгоджується із практикою Верховного Суду України (ухвала від 06.04.2011 року реєстровий № 14758983).

Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із аналізу вищевказаних норм законодавства та передусім ст. 33 Конституції України, якою кожному гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання, випливає, що питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повинно порушуватися державним виконавцем у виняткових випадках, у разі ухилення божника від виконання зобов'язань, за умови вжиття державним виконавцем всіх інших можливих та передбачених чинним законодавством заходів для виконання рішення, проте докази вжиття державним виконавцем всіх можливих та передбачених чинним законодавством заходів для виконання рішення, в поданих державним виконавцем матеріалах, відсутні. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Незважаючи на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка чітко встановлює вимоги щодо оформлення подання та забезпечення його належними доказами, державним виконавцем такі виконано не повністю, що свідчить також і про передчасність звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Таким чином, з аналізу ст.6 ЗУ Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобов'язань.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують свідоме ухилення чи намагання ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання за виконавчим написом нотаріуса, а також докази, що боржником вказана заборгованість в добровільному чи примусовому порядку не сплачена.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 4 ЦПК України, суд при здійсненні правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, у задоволенні подання, яке є не обґрунтованим, слід відмовити як у заявленому без достатніх підстав.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України „Про порядок виїзду і в"їзду в Україну громадян України", ст.ст. 11, 57 Закону України „Про виконавче провадження, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р., ст.ст. 4, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Копію ухвали направити Сихівському ВДВС ЛМУЮ - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Головуючий Борачок М.В.