АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/7497/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - КлочкоІ.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана його представником ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

встановила:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, просив зменшити визначений рішенням Апеляційного суду м. Києва розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, із суми 5000 грн. до суми 516 грн. щомісячно, а на утримання дружини ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку - із суми 2000 грн. до суми 100 грн. щомісячно.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що у зв'язку із загальним погіршенням фінансового становища в країні позивач позбавився можливості отримувати дохід від підприємницької діяльності, що призвело до припинення його підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, а тому він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному Апеляційним судом м. Києва. Крім того, позивач у зв'язку з влаштуванням його на посаду інженера - проектувальника, почав отримувати фіксований дохід (заробітну плату), розмір якої унеможливлює щомісячну сплату непомірного розміру аліментів на дитину та дружину.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про неможливість прийняти до уваги повідомлення про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2, оскільки відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05 грудня 2014 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Позивачем також були надані суду копії квитанцій на ім'я відповідача, які підтверджували його добросовісне виконання батьківського обов'язку по сплаті аліментів на доньку та обов'язку по сплаті аліментів на дружину, в розмірі, який відповідає реально отриманому його доходу. Однак, суд першої інстанції жодним чином не відобразив в оскаржуваному рішенні вказані докази, не надавши їм належної оцінки.

Також, відповідно до інформації наданою банками «ОТП Банк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на рахунках відкритих на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 з III кварталу 2014 року будь якого руху коштів (зарахування коштів) немає, що підтверджує припинення підприємницької діяльності позивача.

Крім того, на запит суду Міністерством доходів і зборів України 06 квітня 2015 року було надано інформацію, що позивач іншого доходу, крім заробітної плати в розмірі 1218 грн. щомісяця від займаної ним посади інженера-проектувальника, не має, у зв'язку з чим незрозуміло посилання суду на вказану довідку, як на підставу можливостісплати аліментів у розмірі, визначеному Апеляційним судом м. Києва від 19.02.2014 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити. Відповідач та її представник вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття та аліменти на утримання дружини - ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення донькою трирічного віку.

Вказував, що на даний час у нього змінився матеріальний стан у бік зменшення доходу, після 01 липня 2014 року обсяг виручки позивача, яку він отримував внаслідок здійснення підприємницької діяльності, значно зменшився і практично відсутній, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 5000 грн. та відповідача в розмірі 2000 грн., а тому просив зменшити розмір аліментів, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7 аліменти в розмірі 516 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, та стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення донькою трирічного віку.

На підтвердження обставин щодо зміни матеріального стану позивачем було надано: повідомлення про припинення підприємницької діяльності № 2040 від 05.12.2014 року, довідка ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 27.10.2014 року про повну відсутність доходів у ОСОБА_2 у ІІІ кварталі 2014 року ( тобто 0 грн.) ( а.с. 51-52, том. 1), довідку ПрАТ «Атлетіка ВІВА» № 2 від 15.01.2015 року про доходи позивача за листопад - грудень 2014 року ( а.с. 68, том 1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів погіршення стану здоров'я позивачем не надано. Повідомлення про припинення підприємницької діяльності не прийнято судом до уваги, оскільки воно не підтверджує факт припинення підприємницької діяльності позивача, а лише підтверджує розпочату процедуру припинення.

Враховуючи довідку ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.04.2015 року про доходи позивача за період з 01.07. по 31.12.2014 року та виписки по рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач здатний сплачувати аліменти, встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Однак колегія суддів вважає, що погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо, оскільки вони не у повному обсязі відповідають обставинам справи та зроблені за неповного з'ясування обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2010 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони проживають окремо, дочка ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 липня 2014 року, ОСОБА_2 зобов'язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 5000 грн. щомісячно, а на утримання ОСОБА_4 - 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Як вбачається зі змісту рішення Апеляційного суду м. Києва, при визначенні розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 та дружини ОСОБА_4, суд виходив із наявних у матеріалах справи доказів про те, що у 2012 році дохід ОСОБА_2 від здійснення підприємницької діяльності становив 296 034 грн. 58 коп., що становить 24 669 грн. 56 коп. на місяць, а у першому півріччі 2013 року відповідач отримав дохід 157 571 грн., що становить 26 261 грн. 83 коп. на місяць.

Покладаючи в основу оскаржуваного рішення про відмову у позові про зменшення розміру аліментів інформацію про рух грошових коштів по рахунках ОСОБА_2 НОМЕР_3 та № НОМЕР_2, відкритих в ПАТ «ОТП Банк», та довідку про доходи ОСОБА_2 з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені у них доходи позивача є достатніми для сплати аліментів у вищевказаному розмірі.

Разом з тим, із виписки з особового рахунку позивача за період з 01.01.2013 року по 13.02.2015 року НОМЕР_3 вбачається, що протягом 2013 року позивачу перераховувались кошти від ТОВ «Глобал Лоджик Україна» як оплата за послуги згідно з договором №ІТ-00141 від 01.01.2012 року в середньому розмірі 25 тисяч гривень щомісячно.

Також із цієї виписки з особового рахунку вбачається, що протягом 2014 року відбувались наступні надходження коштів від вказаного товариства як оплата за надані послуги: 28 січня 2014 року - 24 972 грн., 21 лютого - 26 692 грн.; 27 березня - 32060 грн., 24 квітня - 37 233 грн., 04 червня 2014 року - 37 567 грн.

У другому півріччі 2014 року кошти на рахунок не надходили, залишок коштів на рахунку становить 44 119 грн. 04 коп.

Із виписки з особового рахунку № НОМЕР_2 вбачається , що у 2014 році на вказаний рахунок також надходили кошти від ТОВ «Глобал Лоджик Україна» як оплата за послуги згідно з договором №ІТ-00141 від 01.10.2012 року : 15 січня - 492 грн., 14 лютого - 492 грн., 17 березня - 492 грн., 28 березня - 4475 грн., 16 квітня - 492 грн., 16 травня - 492 грн., 30 травня - 3983 грн.

У другому півріччі 2014 року кошти на вказаний рахунок не надходили, залишок коштів на рахунку становить 99 грн. 06 коп.

З повідомлення ПАТ «ОТП Банк» від 22.01.2015 року вбачається, що закрити рахунки ФОП ОСОБА_2 неможливо, оскільки на рахунках є кошти, на які накладено арешт. ( а.с. 90, том 2).

Таким чином, вбачається, що грошові кошти на зазначені особові рахунки позивача не надходять після ухвалення рішення Апеляційним судом м. Києва про стягнення аліментів, проте зазначена обставина не може бути підставою для висновку про можливість ОСОБА_2 на даний період часу сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. на утримання дитини та 2000 грн. на утримання дружини, оскільки в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до листа ТОВ «ГлобалЛоджик Україна» від 29.01.2015 року за вихідним № 18231, станом на 29 січня 2015 року товариство не перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_2 та не є контрагентом за цивільно-правовими договорами ( а.с. 91, том 2).

Згідно з повідомленням державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.12.2014 року, до Єдиного державного реєстру 05 грудня 2014 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( а.с. 52, том 1 ).

З довідки ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.04.2015 року про доходи позивача за період з 01 липня по 31 грудня 2014 року вбачається, що доходи у 3 кварталі 2014 року - відсутні, у 4 кварталі 2014 року отримана заробітна плата у розмірі 2253 грн. 30 коп. в АТ «Атлетика Віва» ( а.с. 99, том.2).

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_2 та довідки ПрАТ «Атлетика Віва», позивач працює у вказаному товаристві з 06 листопада 2014 року на посаді інженера-проектувальника, з посадовим окладом у розмірі мінімальної заробітної плати (а.с. 50, 66-68, том 1).

Таким чином, надані позивачем докази свідчать про значне зменшення обсягу його доходів, з яких не вбачається можливим стягувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року.

Заперечення відповідача про наявність у позивача такої можливості жодними доказами не підтверджена, та інших обставин, які б підтверджували високий рівень прибутку позивача, відповідач не наводить.

Крім того, в суді апеляційної інстанції позивач надав суду довідку, видану Інститутом фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова НАН України, про те, що він працює в інституті з 24.04.2015 року на посаді провідного інженера, заробітна плата становить 2062 грн. на місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача щодо значного зменшення розміру його доходів, та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Разом з тим, виходячи із того, що відповідач ОСОБА_4 не працює у зв'язку з доглядом за дитиною, розмір аліментів, який просить визначити позивач у позовній заяві, колегія суддів вважає недостатнім для забезпечення нормальних умов проживання, та задоволення розумних потреб дитини та дружини, оскільки сума аліментів, яку погоджується сплачувати апелянт : 516 грн. / 30 днів = 17 грн. 20 коп. на день для дитини та 100 грн. / 30 днів = 3 грн. 33 коп. в день для дружини - не забезпечує навіть прожиткового мінімуму, необхідного для придбання продуктів харчування.

Виходячи із потреб дитини відповідно до віку і стану здоров'я, відсутність у відповідача інших утриманців, а також враховуючи, що ОСОБА_2 є працездатною особою, працює за фахом інженера, проте періодично змінює місця роботи, не маючи сталого заробітку, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року, до суми 2000 грн. на утримання дочки ОСОБА_5 та до суми 1000 грн. на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року. При цьому аліменти у зменшеному розмірі слід стягувати з дня набуття даним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року, та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з дня набуття даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року, та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її утримання в сумі 1000 ( одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з дня набуття даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_7 трирічного віку, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: