АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3001/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 25 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, НАСК «Оранта» в особі Черкаської обласної дирекції про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП ,-

в с т а н о в и л а :

10 липня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, посилаючись на те, що постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно даних вказаної постанови ОСОБА_7 26 січня 2015 року о 13 год. 40 хв. на автодорозі Канів-Черкаси-Кременчуг на 57 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожнього покриття на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, належний ОСОБА_6, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Позивач вказує, що згідно даних висновку № 389 від 27 лютого 2015 року за результатами експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріальних збитків, заподіяних при дорожньо - транспортній пригоді власнику автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_6 на дату проведення оцінки складає 19655,63 грн., за проведення якого ним сплачено 650 грн.

Позивач ОСОБА_6 зазначає у позові, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_7 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована НАСК «Оранта» і страхувальником частково відшкодовано йому вартість майнової шкоди в сумі 9855,18 грн. Також після дорожньо - транспортної пригоди він користувався послугами евакуатора, за які сплатив 600 грн.

Позивач вказує, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода, яка полягає у зміні його звичайного способу життя, його дружина є інвалідом, має вади опорно-рухового апарату і автомобіль є крайньою необхідністю для родини. Після дорожньо транспортної пригоди його автомобіль був пошкоджений, він тривалий час перебував у стресі, був вимушений забезпечувати членів родини автотранспортом по найму або користуватися послугами таксі для відвідування лікарні. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 5000 грн.

Так як внаслідок дорожньо транспортної пригоди позивачу ОСОБА_6 було спричинено істотної матеріальної та моральної шкоди, яка на даний час залишається не відшкодованою, він звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь вартість відновлювального ремонту в сумі 9800,45 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 650 грн., 600 грн. витрат на послуги евакуатора та 5000 грн. моральної шкоди. Судові витрати розподілити відповідно до діючого законодавства.

31 серпня 2015 року ОСОБА_6 подав до суду заяву про зміну позовних вимог та просив з урахуванням змінених позовних вимог стягнути з НАСК «Оранта» в особі Черкаської обласної дирекції на його користь збитки завдані в результаті дорожньо транспортної пригоди в сумі 10649,82 грн. (19655 грн.+650 грн-9855,18 грн.). Стягнути з ОСОБА_8 на його користь збитки в розмірі 5000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди завданої в результаті дорожньо транспортної пригоди. Судові витрати розподілити відповідно до діючого законодавства, а саме 243,60 грн. судового збору та 3000грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2015 року залучено до участі у даній справі НАСК «Оранта» в особі Черкаської обласної дирекції в якості співвідповідача.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, що завдана внаслідок дорожньо транспортної пригоди 26 січня 2015 року, у сумі 3000 грн. та стягнуто судові витрати по справі пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на загальну суму 1243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_7 - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог до НАСК «Оранта» в особі Черкаської обласної дирекції - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що з висновками суду неможливо погодитися, в звязку із чим просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року змінити. В частині відмови у задоволенні позовних вимог до НАСК «Оранта» в особі Черкаської обласної дирекції рішення скасувати, в цій частині постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з НАСК «Оранта» на його користь матеріальні збитки завдані внаслідок дорожньо транспортної пригоди в сумі 10649,82 грн. Судові витрати розподілити відповідно до діючого законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди у сумі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі, при визначенні наявності моральної шкоди та її розміру, суд враховував протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою, протиправним діянням заподіювача та виною останнього в її заподіянні, враховував понесені переживання позивачем за технічний стан свого пошкодженого автомобіля, неможливість його належного використання для вирішення власних питань до моменту відновлення технічного стану автомобіля, втрату особистого та робочого часу позивача, повязаних з ремонтом автомобіля, негативних змінах у життєвих стосунках з рідними та близькими, втраті нормального життєвого ритму та вважав, що моральна шкода була завдана позивачеві.

При цьому, суд першої інстанції врахував вимоги розумності і справедливості при вирішенні питання про розмір моральної шкоди, з врахуванням судової практики, яка склалася, вважав, що заявлений позивачем розмір 5000 грн. моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а тому на користь позивача стягнуто із відповідача моральну шкоду в сумі 3000 грн. У задоволенні решти позовних вимог до відповідача судом вважав відмовлено.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків із НАСК «Оранта», суд першої інстанції виходив того, що позивачем належними доказами не доведено розмір матеріальних збитків, на стягненні яких наполягає позивач, оскільки по справі не проводилась автотоварознавча експертиза, клопотань з даного приводу учасниками процесу не заявлялось, тому фактично дослідження № СА1202АО_дод-16.03/2, проведене ТОВ «Гарант-Асістанс» та висновок ФОП ОСОБА_9 не є висновками експертизи, а є дослідженнями спеціаліста. Обовязок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі. Тому, суд дійшов висновку, що дослідження ФОП ОСОБА_9 № 389 від 27 лютого 2015 року не є належним доказом по справі і позивачем не доведено позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків із НАСК «Оранта», в звязку із чим, позовні вимоги у цій частині є недоведеними і не підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно даної постанови ОСОБА_7 26 січня 2015 року о 13 год. 40 хв. на автодорозі Канів-Черкаси-Кременчук на 57 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожнього покриття на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, в результаті дорожньо транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно даних висновку за результатами експертного товарознавчого дослідження від 27 лютого 2015 року № 389 вартість матеріальних збитків, заподіяних при дорожньо- транспортній пригоді власнику автомобіля ЗАЗ-110307-42, державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_6 на дату проведення оцінки складає 19655,63 грн. Дане дослідження було проведено на замовлення позивача, за проведення якого він сплатив 650 грн.

На момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_7 була застрахована у НАСК «Оранта», що вбачається із даних полісу № АС/7674354 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 квітня 2014 року.

Під час розгляду справи встановлено та вбачається із матеріалів справи і не заперечувалося сторонами, що НАСК «Оранта» відшкодувала ОСОБА_6 вартість майнової шкоди в сумі 9855,18 грн., визначеної згідно даних дослідження № СА1202АО_дод-16.03/2, складеного 16 березня 2015 року ТОВ «Гарант-Асістанс», проведеного на замовлення НАСК «Оранта». Також НАСК «Оранта» відшкодувала ОСОБА_6 вартість послуг евакуатора в розмірі 600 грн., що також не заперечувалося сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що НАСК «Оранта» виконала свій обовязок та сплатила позивачеві страхове відшкодування у розмірі, визначеному у вказаному дослідженні та сплатила вартість послуг евакуатора.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ОСОБА_6 посилався на те, що згідно висновку за результатами експертного товарознавчого дослідження від 27 лютого 2015 року № 389, проведеного СПД ОСОБА_9, вартість матеріальних збитків, заподіяних його автомобілю при дорожньо транспортній пригоді на дату проведення оцінки складає 19655,63 грн., які він і просив стягнути з НАСК «Оранта» за мінусом виплачених страховиком коштів.

Під час розгляду справи НАСК «Оранта» не погоджувалася із вказаним у даному висновку розміром збитків. В свою чергу, позивач ОСОБА_6 не погоджувався із розміром збитків, вказаним у дослідженні № СА1202АО_дод-16.03/2, проведеного ТОВ «Гарант-Асістанс», наполягаючи на розмірі шкоди, визначеному в дослідженні від 27 лютого 2015 року.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, сторонами не заявлялося клопотання про призначення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків автомобілю позивача, в звязку із чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що висновок СПД ОСОБА_9 № 389 від 27 лютого 2015 року не є належним доказом у справі і позивачем не доведено позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків із НАСК «Оранта» в більшому розмірі, ніж вже виплачено страховою компанією, а тому позовні вимоги у цій частині є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не враховано надані ним квитанції та чеки на придбання деталей для ремонту автомобіля та понесені ним витрати, які позивач надав суду, що містяться в матеріалах справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів як належні докази, оскільки вони не завірені належним чином відповідно до вимог закону, а оригінали вказаних документів на підтвердження позивачем не було надано.

Колегія суддів вважає, що не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що НАСК «Оранта» зволікала із проведенням огляду та проведенням оцінки вартості відновлювального ремонту, в звязку із чим він був вимушений самостійно звернутися до субєкта оціночної діяльності, з висновку якого вбачається, що розмір збитків завданих при дорожньо транспортній пригоді його автомобілю складає 19655,63 грн., оскільки вказане зволікання відповідача НАСК «Оранта» щодо проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля, належного позивачу, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Рішення суду щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди не оскаржується сторонами по справі, тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу лише в межах заявлених вимог та їх оскарження апелянтом.

Інших доводів які б спростовували законність рішення суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та безпідставними, спростовуються матеріалами справи та доказами, яким суд дав належну оцінку, дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, НАСК «Оранта» в особі Черкаської обласної дирекції про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :