АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4481/15
Категорія : договірні Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2007 року.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що відповідачем на умовах кредитного договору отримано кредит у розмірі 399650 доларів США з оплатою за користування запозиченими коштами 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості та погашенням заборгованості згідно встановленого графіку щомісячними внесками до 18 квітня 2017 року, зобовязання, які вона порушує.

З урахуванням уточнення позовних вимог у квітні 2015 року із загальної суми заборгованості станом на 19 вересня 2014 року у розмірі 1235565,80 доларів США, за курсом НБУ еквівалентних 16593648,69 грн. за виключенням 626983,54 доларів США стягнутих за рішенням Київського районного суду м.Харкова від 8червня 2012 року, банк просив стягнути з ОСОБА_3 344145,45 доларів США еквівалентних 4621873,39 грн.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 предявила зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору з додатковими угодами до нього у звязку з істотними змінами обставин, які існували на час укладання спірного кредитного договору. ОСОБА_3 зазначала, що не могла передбачити на той момент, що як підприємець буде визнано судом банкрутом та як наслідок буде відчужено квартиру передану банку в іпотеку.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 3 березня 2015 року позовні вимоги сторін було обєднано в одне провадження, а рішенням в цей же день позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» 332846,13 доларів США еквівалентних за курсом НБУ 4470123,53 грн., що складається із заборгованості по кредиту 6674,49 доларів США, 143193,60 доларів США по відсотках 3303,86 доларів США, по комісії та 149947,18 доларів США пені.

У зустрічному позові ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з посиланням на безпідставність дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором без врахування стягнення заборгованих сум за рішенням Київського районного суду м.Харков від 8 червня 2012 року , рішення суду просить скасувати, у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. рішення районного суду залишити без зміни, з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом по справі встановлено, та не оспорюється те, що між сторонами 19 квітня 2007 року було укладено кредитний договір у вигляді поновленої кредитної лінії із додатковими угодами до нього про надання кредиту на будівництво житлового будинку у розмірі 360000 доларів США, 39650 доларів США на оплату страхових платежів зі сплатою 0,92% на місяць за користування запозиченими коштами, 0,2% комісії від суми кредиту щомісяця в період оплати та погашенням заборгованості відповідно встановленого графіку щомісячними внесками до 18 квітня 2017 року та відповідальністю боржника у випадку порушення прийнятих зобовязань нарахуванням пені в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 8 червня 2012 року задоволено позов банку до ОСОБА_3 про стягнення в рахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18 серпня 2011 року 355983,96 доларів США по кредиту, 117639,77 доларів США по відсотках, 44009,65 доларів США по комісії за простроченими платежами та 108750,16 доларів США еквівалентних за курсом НБУ 866738,77 грн. пені.

Згідно наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_3 станом на 19 вересня 2014 року, починаючи з 18 вересня 2011 року заборгованість по кредиту не погашена у сумі 6674,49 доларів США, по відсотках 143193,60 доларів США, по комісії 33030,86 доларів США , а також за період з 10 жовтня 2013 року по 19 вересня 2014 року нарахована пеня за курсом НБУ у розмірі 4621873,39 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку про стягнення пені за прострочення платежів у розмірі 149947,18 доларів США, еквівалентних за курсом НБУ на 19 вересня 2014 року 2013790,63 грн., а також 6674,49 доларів США по кредиту, 143193,60 доларів США по відсотках, 33030,86 доларів США по комісії, суд у відповідності до умов кредитного договору, положень норм ст..ст.526, 530, 629 ЦК України про виконання зобовязань належним чином та ст..ст. 1050, 1054 цього Кодексу, якими врегульовані правовідносини з кредитно-фінансових зобовязань, дійшов підставного і обґрунтованого висновку про стягнення вказаних сум на дострокове погашення заборгованості.

Колегія вважає також обґрунтованим висновок суду про залишення без задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору за відсутністю підстав передбачених ст. 652 ЦК України у звязку з відсутністю істотної зміни обставин, якими керувались сторони при укладанні договору, оскільки посилання на те, що вона розраховувала погашати кредит за рахунок підприємницької діяльності або забезпечити виконання зобовязань за рахунок квартири, що була передала в іпотеку банку, основані на припущеннях, на яких за ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не допускається .

Доводи апеляційної скарги про те, що ухваленням заочного рішення від 8 червня 2012 року зобовязання між сторонами припинились та те, що існують лише невиконані зобовязання й те, що вказаним рішенням допущено дострокове стягнення належних за кредитним договором сум колегія залишає без задоволення, як такі, що не спростовують правильності висновку суду, враховуючи що зобовязання за ч.1 ст.599 ЦК Украйни, за загальним правилом, в тому числі за п.2.8, 3 та п.5 договору припиняється його належним виконанням.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду від 8 червня 2012 року не виконане, заборгованість не погашена й за таких обставин, підстави до скасування рішення, задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді