Справа № 605/153/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" червня 2015 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Чебан Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгаєцького РВ УМВС України в Тернопільській області ,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання добровісним набувачем, визнання права власності на транспортний засіб-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що наприкінці липня 2012 року придбав у ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1 за ціною 3200 доларів США, з того часу у його володінні знаходиться вказаний автомобіль і він безперешкодно користується ним як своєю власністю,В кінці жовтня 2014 року його було зупинено співробітником ДПС взводу супроводження роти ДПС ДАІта під час перевірки документів на вищевказаний автомобіль було виявлено, що в районі номера кузова проглядаються сліди зварювання ( зварювальний шов). Автомобіль було вилучено та постановлено на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.При покупці вказаного автомобіля не знав і не міг знати, проте. ,що було виявлено працівниками міліції.

Після цього, він звернувся із заявою Підгаєцького РВУМВСУ в тернопільській області про повернення автомобіля НОМЕР_2 в своє користування, однак на цей час, неповернуто.. Таким чином автомобіль досі не повернуто позивачеві , у зв'язку з чим він позбавлений свого законного права користуватися та розпоряджатися ним, чим порушуються його охоронювані законом права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду. Просить визнати його добросовісним набувачем автомобіля марки Опель Кадет,1998 року випуску,д.н.з. НОМЕР_3 та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 - щодо залучення в такому випадку співвідповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважав недоцільним.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Також надав суду заперечення в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, при цьому вказав на те, що Підгаєцький РВ УМВСУ не може бути відповідачем по справі. Відповідно до законодавства, МВС не визнає права власності на автомобіль, а є його реєстратором.

Ухвалою суду від травня 2012 року до участі у справі, як відповідачів, було залучено відповідача ОСОБА_2 - та відповідача ОСОБА_3. Відповідач, ОСОБА_2 повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Також судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 помер.

Вислухавши думку позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, третьої особи, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року випуску, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 489062 (а.с. 7).

18 липня 2012 року Приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_6 видана довіреність , яку зареєстровано в реєстрі за № 1341 (а.с. 7), згідно якої ОСОБА_3 довірив ОСОБА_2 бути його представником при вчиненні правочинів по експлуатації, користуванню та розпорядженню, в тому числі продажу автомобіля, та довірив бути його представником перед органами Державтоінспекції з питань експлуатації автомобіля належного ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобілем марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 строком на один рік до 18.07.2013 року з правом передоручень повноважень третім особам та з правом використання за межами України

У свою чергу, згідно нотаріально посвідченої довіреності від 24.07.2012р. ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_7, які діють самостійно, незалежно один від одного, представляти інтереси ОСОБА_3 укладати правочини щодо експлуатації, користування та розпорядження транспортним засобом, зокрема: керувати, продавати, обміняти, здати в оренду, передати в позику, страхувати,належний ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 489062, виданого ВРЕВ м.Івано-Франківськ 09.02.2012р. автомобілем марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S,державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 строком наодин рік до 18.07.2013 року, без права передовіри. (а.с. 8). Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, та зареєстрована в реєстрі за № 842 (а.с.8).

Власник автомобіля перед його відчуженням, чи пізніше за власним волевиявленням, , так само і ОСОБА_2, який діяв на підставі доручення власника ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 за дорученням - не зняв автомобіль з обліку в органах ДАІ.

Суд не погоджується із позицією позивача що саме він є власником автомобіля марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, реєстраційний номер НОМЕР_3, про який вказує позивач на час розгляду справи в суді є власністю відповідача ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що довіреність, яку 24.07.2012 року продавець, який відрекомендувався як ОСОБА_4 оформив на нього щодо автомобіля марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 підлягає визнанню , оскільки вважає, що між ним та продавцем фактично було укладено договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля.

Разом з тим, суд не може погодитись з таким обґрунтуванням, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. ОСОБА_4 сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2012р приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8В посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 незалежно один від одного, експлуатувати, користуватись і розпоряджатися належним ОСОБА_3 транспортним засобом ,яка видана без права передовіри, терміном на один рік і дійсна до 18.07.2013 року.

За текстом довіреності, представникам надавалося право управляти, розпоряджатися зазначеним автомобілем, представляти інтереси його власника у відповідних органах Державтоінспекції або в будь-яких інших установах з питань, пов'язаних з експлуатацією та продажем автомобіля, його переобладнання, ремонтом, проходженням технічного огляду, зняттям та постановкою на облік, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо продажу автомобіля, одержувати належні йому в результаті згаданих правочинів грошові суми.

За своїм юридичним змістом довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Крім того, на підставі доручення повірений не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто (ст. 238 ч. 3ЦК України).

Отже, довіреність на керування та розпорядження спірним автомобілем не є правочином, згідно з яким відбувається перехід права власності і видачу такої довіреності не можна вважати договором купівлі-продажу.

Посилання позивача проте, що на виконання умов договору купівлі-продажу продавець передав позивачу вказаний автомобіль, а останній, в свою чергу, сплатив відповідачу продавцю ОСОБА_2 3200 доларів США, суд не може прийняти до уваги,як підставу для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму грошей.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що істотними умовами договору купівлі-продажу є визначення майна (товару), яке продавець зобов'язується передати у власність покупцеві і вартість цього майна.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підтвердження своїх доводів позивач в порядку ст. 60 ЦПК України не надав жодного доказу. Його доводи ґрунтуються лише на його усних поясненнях.

Крім того, відповідно до ч. 1,4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Однак, п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

В порядку ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Право власності на автомобіль підлягає державній реєстрації і настає з моменту його реєстрації в органах ДАІ.

У той же час, чинним законодавством Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок /надалі -Правила/, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, визначено єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, ... та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 7 Правил передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

У відповідності з абзацом 2 пункту 8 Правил правомірність придбання, зокрема, транспортних засобів, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

При цьому до документів, які можуть підтверджувати правомірність придбання транспортних засобів віднесено, зокрема, договори, в тому числі укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.

Абзацом 11 Правил також передбачено, що перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ, Згідно з п.44 цих Правил, зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділах ДАЇ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Проте із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент укладення довіреності станом на 18 липня та 24 липня 2012 року з обліку знятий не був.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Жодного доказу, який свідчив би про те, що сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу автомобіля та зареєструвати його в органах ДАІ суду не надані. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль в органах ДАІ у строки, в порядку та на умовах, визначених законодавством зареєстрований (перереєстрований) не був. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля був вказаний ОСОБА_3

Більше того, із змісту довіреностей вбачається, що ОСОБА_2 уповноважив двох осіб ( ОСОБА_1 позивач в справі та ОСОБА_7) розпоряджатися спірним автомобілем, а не лише позивачу управляти і розпоряджатися (продати, подарувати, обміняти, заставляти і таке інше) належним ОСОБА_3 автомобілем, тобто надав повноваження лише на вчинення дій від його імені.

Отже, зазначені письмові докази спростовують доводи позивача, що між ними був укладений договір купівлі-продажу автомобіля.

Не підтвердженим залишилася і обставина, викладена позивачем в позовній заяві про передачу і отримання відповідачем-Гикавець В.В. грошових коштів від позивача в розрахунок за проданий автомобіль. Таких доказів позивачем суду не надано

Безпідставними на думку суду є посилання позивача стосовно того, що сторони фактично своїми діями підтвердили виконання договору купівлі-продажу і відбулось повне виконання умов договору, однак нотаріальне посвідчення договору не відбулось внаслідок того, що у позивача не було достатньо грошей на укладення такого виду договору. Пояснення позивача з цього приводу не заслуговує на увагу суду, оскільки 24.07.2012 року і відповідач ОСОБА_2 і позивач та його батько ОСОБА_7,( відповідно доручення ), які діяли самостійно, незалежно один від одного звертались разом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, оформляли довіреність на автомобіль і не були позбавлені можливості укласти договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку.

Видача генеральної довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності.

Протягом судового розгляду позивачем та представником позивача ОСОБА_9 не було надано доказів вибуття з його володіння автомобіля марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 поза ОСОБА_1 волею.

Суд приймає до уваги, що в позивача станом на кінець жовтня 2014 року, тобто на час його зупинки працівниками ДПС ДАІ, строк дії доручення на підставі якої ОСОБА_1 мав право щодо експлуатації, користування та розпорядження транспортним засобом, автомобілем марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року, належний ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 489062, закінчився., тобто 18 липня 2013 року

Суд дійшов висновку, що позивачем не надано до суду достовірних доказів, що саме він є власником автомобіля марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року випуску, і арешт автомобіля порушує його права, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не був укладений, доказів ухилення відповідачів від укладання договору купівлі-продажу автомобіля до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню за безпідставністю позовних вимог.

Суд вважає, що до суду не надані докази, що між сторонами існує спір, щодо рухомого майна, а позивач є добросовісним набувачем автомобіля.

Виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на рухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами не виникло будь якого спору з приводу купівлі-продажу автомобіля марки ОPEL, моделі Kadett 1.6.S, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1988 року випуску. Затримання зазначеного автомобіля, оскільки в районі номера кузова проглядаються сліди зварювання ( зварювальний шов) не є підставою для подання позову про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту. На момент затримання вказаного автомобіля строк дії доручення , на підставі якого позивач користувався автомобілем сплив і його дія, доручення непродовжена , а тому на той час позивач немав жодних правових підстав до вказаного автомобіля, що є і на даний час. В разі порушення права власності на автомобіль особа повинна звернутись з позовом саме до тої особи, яка це право порушує. Під час розгляду справ вказаної категорії в суді підлягає доведенню наявність у особи, яка звернулася до суду, права на майно, на яке накладено арешт, протиправність накладення арешту на таке майно, порушення у зв'язку з цим прав та інтересів саме власника майна.

В даному випадку будь якого спору між сторонами по справі не існує, а тому позовні вимоги про визнання права власності на рухоме майно не підлягають задоволенню.

Судові витрати, що понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 203, 205, 210, 220, 235, 328, 334, 392, 626, 628, 655, 656, ЦК України, ст.ст. 10, 12, 30,60, 88, 209,212 -215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Підгаєцького РВ УМВС України в Тернопільській області ,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання добровісним набувачем, визнання права власності на транспортний засіб- відмовити.

Рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з часу його проголошення, до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення судового

рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з часу отримання копіі

цього рішення.

Головуючий:

підпис ОСОБА_10