Провадження № 2/520/149/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання ,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 16.12. 2014 року, звернулась ОСОБА_1 із вимогами до ОСОБА_2, про припинення шляхом розірвання договору довічного утримання, якій укладений 05.10.2010 року, та повернення у приватну спільну часткову власність 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач, та її представник ОСОБА_3, наполягали на задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що відповідач майже взагалі не виконує свої обов'язку, передбачені укладеним договором - не надає грошового утримання, побутових послуг та будинок в якому мешкає позивач, не ремонтується та знаходиться у аварійному стані, а крім того, між позивачем та родиною відповідачки склались погані стосунки, у зв'язку із тим, що ОСОБА_1 вважає, що чоловік відповідачки вкрав документи на будинок, та інші речі.

Відповідач, та її представник ОСОБА_4, позовні вимоги не визнали, і у судовому засіданні поясняли, що всі передбачені у договорі послуги позивачки надавались самою відповідачкою та членами її сім'ї, стосунки біли добрими, поки у кінці 2014 року позивачка не почала спілкуватись з ОСОБА_5, якій фактично перешкоджає нормальному спілкуванню та підбурює ОСОБА_1 к розірванню договору.

Суд, проаналізувавши надані сторонами докази, та вислухавши пояснення учасників процесу і свідків, вважає позовні вимоги ОСОБА_1, такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено у судовому засіданні, п'ятого грудня дві тисячі десятого року між ОСОБА_1 ( відчужував) та ОСОБА_2 ( набувач) укладений договір довічного утримання ( надалі - Договір) ( а/с 16). Згідно умов п. 2.1 Договору ОСОБА_2 зобов'язалась довічно утримувати ОСОБА_1, забезпечувати її харчування,одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, а також зберігати в її безкоштовному довічному користуванні, вказану у договорі частину домобудівні. Матеріальне забезпечення з утримання та догляду, яке щомісячно має надаватись набувачем відчужувачу, у п. 2.2. Договору, оцінено сторонами в сумі трьох заробітних плат. У п. 2.3 Договору зазначене, що утримання догляд визначається у вигляді: - надання побутових послуг; - забезпечення належними лікувальними засобами; - забезпечення необхідним харчуванням та одягом.

Правовідносини, яки виникли між сторонами, стосовно укладення та виконання договору довічного утримання, врегульоване Цивільним кодексом України ( надалі ЦК).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 744 ЦК за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У частині першою статті 740 ЦК зазначено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці, відповідно до вимог ч.1 ст. 751 ЦК.

Частиною першою статті 752 ЦК передбачене, що у разі неможливості подальшого виконання фізичною особою обов'язків набувача за договором довічного утримання (догляду) з підстав, що мають істотне значення, обов'язки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сім'ї набувача або іншій особі за їхньою згодою.

Згідно ч.1,2 ст. 755 ЦК Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Таким чином згідно умов Договору, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, остання зобов'язана виконувати договір шляхом забезпечення харчуванням , одягом, доглядом у вигляді надання побутових послуг та необхідною медичною допомогою у вигляді забезпечення належними лікувальними засобами. У Договорі відсутні зобов'язання стосовно ремонту частини будинку або двору, та необхідність надання матеріальної грошової допомоги. Визначена у п.2.2 Договору оцінка стосується розміру самого забезпечення зазначеному у матеріальному еквіваленті.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10 - сусіди ОСОБА_1, у судовому засіданні пояснили, що самі бачили надання на протязі майже десяти років з боку ОСОБА_2, її чоловіка та матері ОСОБА_11 послуг, пов'язаних із утриманням ОСОБА_1, та відсутності з боку останній якихось незадоволень.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 - у зв'язку з їх явною зацікавленістю у розгляді справи. Пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які свідчили про недбале відношення родини ОСОБА_2 до утримання ОСОБА_1, судом приймається до уваги. Та оцінюється з урахуваннях всіх інших доказів по справі.

Надані з боку позивачки докази того, що вона самостійно з кінця 2014 року купувала лікарські засоби та продукти харчування, розцінюється судом с урахуванням пояснень самої позивачки, та свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14, як намір ОСОБА_1 з кінця 2014 року фактично розірвати Договір в одностороннім порядку, що не передбачено, а ні умовами Договору а ні вимогами Цивільного кодексу України. Крім того, з боку позивачки не доведено, які самі лікарські засобі, забезпечення якими є необхідним, не надавались відповідачкою.

Надання доказів аварійного стану будинку в якому мешкає позивачка, як підстав для розірвання договору, не приймається судом, у зв'язку із відсутністю у Договорі таких зобов'язань набувача як ремонтні роботи у будинку, та і наявністю протиріч у наданих фотографіях сторін та пояснень свідків.

Також судом не приймається до уваги в якості підстав для розірвання договору факт надання послуг по утриманню не тільки самою відповідачкою а і членами її родини, у зв'язку із тим, що всі допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що надання послуг членами родини набувача проводилось зі згодою самою позивачки, тобто відповідно до вимог ЦК.

Ствердження представника позивача, про наявність підстав, що унеможливлює подальше виконання Договору , як на підставу для розірвання договору, також не може у даному випадку визнаватись судом, у зв'язку із тим, що така підстава є окремою підставою звернення до суду з іншим порядком та правовими наслідками припинення договору довічного утримання.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення, шляхом розірвання, договору довічного утримання, укладеного 05.10.2010 року, та повернення у приватну часткову власність частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками процесу які не були присутніми на судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя Луняченко В. О.