Справа № 612/342/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. смт. Близнюки

Суддя Близнюківського районного суду Харківської області Мороз О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі 612/342/15-ц; 2/612/176/15 за його позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 08.06. 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди, завданої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат. Зокрема матеріальної шкоди у розмірі 7839 грн., моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, судових витрат разом у розмірі 1865,40 грн.

Вимога обґрунтована тим, що з вини саме ОСОБА_2 22.07. 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої автомобілю, яким він керував, були завдані значні механічні пошкодження. Тривалий час ОСОБА_2 ухиляється від добровільного відшкодування завданої шкоди, що і змусило позивача звернутися з позовом до суду.

Крім того до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Розгляд заяви проводиться без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі, що передбачено ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши заяву, цивільний позов з додатками, слід дійти висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

- причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

- вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цих вимог Закону не дотримано, що вбачається із наступного.

Як на причину необхідності забезпечення позову вказано, що відповідач відмовляється відшкодовувати шкоду, уникає зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки та вживає заходів для відчуження майна. Проте без належного підтвердження доказами таке твердження можна вважати лише припущенням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі і накладенням арешту на майно відповідача або грошові кошти, що належать від повідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Позов просять забезпечити саме шляхом накладення арешту на автомобіль ВАЗ 321070, номерний знак НОМЕР_1, проте належність автомобіля на праві власності ОСОБА_2 нічим не підтверджена.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Вбачається, що відсутнє обгрунтування необхідності застосування забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на автомобіль.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України встановлено, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень які містяться п.4 вищезначеної постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

Не доведено, що не застосування цього виду заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та спів розмірність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогами.

Оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом без виклику сторін, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, тобто обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу забезпечення позову.

До такого висновку суд приходить, виходячи з розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і розміром позовної вимоги.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову повторно звернутися до суду.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Копію ухвали направити заявникові ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Мороз