Справа № 371/2142/13-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л.О.
Провадження № 22-ц/780/131/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 46 09.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобко О.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Ємчиська сільська рада Миронівського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та просив суд зобов'язати відповідача демонтувати огорожу у вигляді металевих стовпців, сітки-рабиці, металевого профнастилу та перенести огорожу згідно меж, встановлених ліцензійною землевпорядною організацією, згідно свідоцтва позивача про право власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Будинок розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Належна їй земельна ділянка має спільну межу із земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2, власником якої є відповідач ОСОБА_2. У 2008 році відповідач здійснила будівництво господарської будівлі (сараю), частина якої частково розташована на належній їй земельній ділянці. В подальшому, самовільно захопивши частину належної їй земельної ділянки, та перемістивши межу, що розділяє суміжні земельні ділянки, у глиб її території, відповідач облаштувала огорожу. Такі дії відповідача є незаконними, а тому просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, шляхом демонтування паркану металевого та паркану із сітки - рабиці, зведених нею на межі земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок судової земельно-технічної експертизи є незаконний та необґрунтований, оскільки така експертиза проводилась з численними порушеннями приписів Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, та двох земельних ділянок: площею 0,25 га, що має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,178 га, що має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки розташовані по АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджені свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори 01.08.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20467192, виданим КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.10.2008 року, свідоцтвами про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, виданими реєстраційною службою Миронівського РУЮ Київської області 02.09.2013 року, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8782077 та № 8783130, наданими реєстраційною службою Миронівського РУЮ Київської області 02.09.2013 року.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви позивача вбачається, що вона звертається до суду, як власник земельної ділянки та, посилаючись на вимоги ст. 152 ЗК України просить суд захистити належне їй право власності та користування земельною ділянкою.

Позивач вказує, що належна їй земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_2 має спільну межу з земельною ділянкою, власником якої є відповідач ОСОБА_2 та звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою вказує на те, що відповідач здійснила будівництво господарської будівлі, частина якої частково розташована на земельній ділянці позивача, а в подальшому облаштувала огорожу, чим змістила межі земельної ділянки позивача.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи № 2570/14-41 встановлено, що житловий будинок, який належить на праві власності ОСОБА_2 та розташований по АДРЕСА_2 частково розташований на земельній ділянці ОСОБА_3

Відповідно до правовстановлюючих документів, наданих відповідачем, господарські будівлі, які розташовані на земельній ділянці відповідача були побудовані ще у 1936 році, а у 2003 по 2006 була проведена реконструкція згідно проекту. (а.с. 55-87 Т.1), тобто будинок, що частково розташований на ділянці позивача, був збудований та реконструйований ще до виникнення у позивача права власності на зазначену земельну ділянку.

Так, позивач ОСОБА_3 успадкувала будинок, що розташований на земельній ділянці, яка має спільну межу з земельною ділянкою відповідача, лише у 2008 році, а у 2013 році отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Таким чином, під час приватизації позивачем своєї земельної ділянки, органом приватизації їй у власність була передана не вільна земельна ділянка, а ділянка з частиною будівлі відповідача ОСОБА_2

Зазначені обставини підтверджуються, висновком земельно-технічної експертизи № 2570/14-41 від 08.08.2014 року та Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року.

Так, Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року визнано недійним (незаконним) рішення двадцятої сесії шостого скликання Ємчиської сільської ради № 165-20-У1 від 5 квітня 2013 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,4280 га, що знаходиться по АДРЕСА_1. Визнано недійсними та скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1, а саме на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2, а саме на земельну ділянку площею 0,178 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_4, виданих 2 вересня 2013 року Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області на ім'я ОСОБА_3.

Зазначеним рішенням встановлено, що приймаючи рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка була виготовлена ТОВ «Земприватцентр», Ємчиська сільська рада діяла поза межами наданих їй повноважень, визначених законодавством, оскільки замість передачі у власність ОСОБА_3 земельних ділянок комунальної власності, фактично передала частину земельної ділянки ОСОБА_2, яка вже перебувала у її власності і на якій знаходяться збудовані об'єкти нерухомості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про перенесення огорожі згідно меж встановлених відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку, яке визнане недійсним та реєстрація якого скасована судом, не ґрунтуються на вимогах закону та на наявних у справі доказах.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та проігнорував той факт, що позивачка під час приватизації своєї земельної ділянки фактично приватизувала ділянку, на якій частково була розміщена будівля відповідача ОСОБА_2

Доводи позивача в частині, що відповідач ОСОБА_2, здійснила реконструкцію старого будинку і тим, самим змінила його розмір, захопивши частину ділянки ОСОБА_3 колегія суддів не може взяти до уваги.

Так, відповідно до наданої суду довідки Ємчиської сільської ради, відповідач ОСОБА_2 придбала будинок в 1988 році, а реконструкція нею проведена з 2003 по 2006 рік, тобто в той час коли позивач ще не мала у своїй власності земельної ділянки площею 0.25 га. А тому, навіть після реконструкції будинку, передаючи у власність позивача земельну ділянку сільська рада не мала права передавати ту частину ділянки, на якій розміщувався будинок відповідача. Протиправність дій сільської ради в цій частині повністю підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Зазначені обставини, у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду в частині задоволення позову та ухвалення нового про відмову в задоволенні позивних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Ємчиська сільська рада Миронівського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

В іншій частині рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.