Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк», яке діє через представника Євченко Віту Євгенівну, на рішення апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» (далі - ПАТ «Кредит Європа Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило звернути стягнення на об'єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2008 року в розмірі 451 526,83 дол. США.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року позов задоволено та звернено стягнення на об'єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_7 Встановлено спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення аукціону (публічних торгів) у межах процедури виконавчого провадження. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Кредит Європа Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що 27 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 70 тис. дол. США строком користування 80 місяців зі сплатою 15,05 % річних, а відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору у повному обсязі.

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, вона передала в іпотеку позивачу земельну ділянку, виділену в натурі, межі якої визначені на місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 08 червня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 451 526,83 дол. США.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2008 року було звернуто стягнення на вищевказану земельну ділянку, яка була предметом іпотечного договору.

У травні 2012 року позивач виявив, що на цій земельній ділянці розташований об'єкт незавершеного будівництва, а тому просив звернути стягнення і на цей об'єкт.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач набув від відповідача права вимоги погашення боргу достроково, а за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, розмір яких визначається на момент фактичного їх задоволення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що позивач не направляв відповідачу досудові вимоги, а їх направлення є обов'язковою умовою перед зверненням до суду, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки є незаконним, таким що суперечить договору іпотеки та не узгоджується з нормами законодавства України

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону Украни «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У частині 2 вказаної статті зазначено, що положення частини 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Аналогічні роз'яснення наведено і в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Так, відповідно до п. 37 цієї постанови невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Отже, висновок апеляційного суду щодо неможливості задоволення вимог про звернення стягнення не предмет іпотеки без направлення досудової вимоги є хибним.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд зазначив, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1відсутні об'єкти незавершеного будівництва, оскільки рішенням Виконавчого комітету Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 грудня 2008 року №60/89 «Про затвердження акта прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 та оформлення свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_7.» було затверджено акт прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку площею по внутрішньому обміру - 267,7 кв. м, загальною - 176,1 кв. м, житловою - 99,1 кв. м, на ім'я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, скасовано право власності на незавершений будівництвом побудований на 54 % житловий будинок ОСОБА_7, згідно з договором купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року № 8180, що розташований на садибі по АДРЕСА_1, визнано право приватної власності на житловий будинок за ОСОБА_7

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що з 27 грудня 2008 року об'єктів незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не було.

Такий висновок апеляційного суду не відповідає вимогам закону.

У частині 6 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» визначено, що об'єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 16 Закону України «Про іпотеку» передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на них.

Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Апеляційний суд на вказані положення закону уваги не звернув, у результаті чого ухвалив рішення, яке не може бути визнане законним і обґрунтованим, а тому на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредит ЄвропаБанк», яке діє через представника Євченко Віту Євгенівну, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийГ.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана