АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1512/15 Головуючий 1 інст. - Григор'єва Б.П.
Справа № 641/3701/13-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із житлових правовідносин
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами:

· представника публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Пашкової Наталії Вікторівни,

· ОСОБА_4

· ОСОБА_5

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», ОСОБА_6, Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Комінтернівського районного відділу Харківського міського управляння Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, ОСОБА_7, управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шудриков Ігор Олексійович, служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей департаменту роботи та соціальної політики харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погребна Тетяна Петрівна, про відновлення порушеного права, визнання свідоцтва на право власності недійсним, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним договору іпотеки, виключення майна з-під арешту, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним акту про проведення публічних торгів, -

ВСТАНОВИЛА:

01.05.2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, який у подальшому уточнив і остаточно просив:

- відновити порушене право, визнавши незаконними зняття з реєстрації 06.12.2007р. за місцем його, визнавши за ним право наймача та право користування квартирою АДРЕСА_1 у період з 06.12.2007 по 09.01.2008 року;

- відновити порушене право на приватизацію, визнавши за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_1;

- визнати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 р НОМЕР_1 від 07.12.2007 на ім'я ОСОБА_6 недійсним;

- скасувати розпорядження органу приватизації від 07.12.2007 НОМЕР_2 щодо приватизації квартири АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір іпотеки від 08.07.2008 року, укладений між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» (далі по тексу - ПАТ «ПУМБ») №6571876, предметом якого є спірна квартира АДРЕСА_1;

- виключити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, накладеного на підставі акту опису та арешту майна НОМЕР_3 від 12.10.2010 державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - ВДВС ХМУЮ) Дощанською О.С.;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 від 08.07.2008 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (далі по тексту - ПН ХМНО) Погребною Т.П.;

- визнати недійсним акт, затверджений виконуючим обов'язки начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 30.08.2011 р. про проведення 26.08.2011 року публічних торгів щодо реалізації спірної квартири.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що він зареєстрований та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1, іншого житла не має і в іншому місці ніколи не проживав. 07.12.2007 на ім'я його матері ОСОБА_6 в порядку приватизації державного житлового фонду було видано свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 за р. НОМЕР_4. Вважає дане свідоцтво недійсним, оскільки на момент приватизації він був неповнолітньою дитиною, нічого не знав про проведення приватизації, у зв'язку із чим не міг надавати на це згоду та незаконно був позбавлений права на нерухомість. На момент приватизації з невідомих для нього причин він був знятий 06.12.20107 року з реєстраційного обліку, що потягло порушення його житлових прав. В цей період він не був зареєстрований в іншому місці, а через місяць знову був зареєстрований в квартирі НОМЕР_5, але яка вже була приватизована його матір'ю. Підстав для зняття його з реєстраційного обліку не було, його родина і він сам нікуди не переїжджав та не мали наміру залишати спірну квартиру. Його мати залишалась зареєстрованою в ній.

Позивач вказував, що він постійно проживає в спірній квартирі, дозволу органу опіки та піклування на його перереєстрацію за період 2006-2007 р. не виявлено, а відтак приватизація квартири матір'ю не відповідає вимогам ст. 1, 5, 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Вважає, що були порушені його права, передбачені ст. 54 ЖК України.

Крім цього, вважає недійсним укладений ОСОБА_6 та ПАТ «ПУМБ» договір іпотеки №6571876 від 08.07.2008 року, так як в іпотеку передана спірна квартира на підставі недійсного правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності ОСОБА_6 на квартиру, отримане внаслідок незаконної приватизації житла.

Також позивач вказував, що державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції Дощанською О.С. 12.10.2010 року незаконно був складений акт опису та була продана з публічних торгів спірна квартира. Покупцем квартири є ОСОБА_4 Вказані торги були проведені спеціалізованою торгівельною організацією приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі по тексту - ПП «СП «Юстиція»). Вважає, що публічні торги та затверджений виконуючим обов'язки начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ 30.08.2011 року акт про проведення 26.08.2011 р. публічних торгів щодо реалізації спірної квартири, а також свідоцтво, видане приватним нотаріусом Погребною Т.П. від 27.10.2011 р. за р.№3021 мають бути визнані недійсними, оскільки документи на підставі яких проводились торги та видано свідоцтво є недійсними.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково.

Суд вирішив:

· визнати незаконним зняття з реєстрації 06.12.2007 року ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1;

· визнати за ОСОБА_5 право наймача та право користування квартирою АДРЕСА_1 в період з 06.12.2007 року по 09.01.2008 року;

· поновити ОСОБА_5 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1;

· визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації від 07.12.2007 р. НОМЕР_2 щодо приватизації квартири АДРЕСА_1;

· визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, р. НОМЕР_6 від 07.12.2007 року, виданого на ім'я ОСОБА_6;

· визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Погрібною Т.П. на ім'я ОСОБА_4 від 27.10.2011 р.№3021.

У задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.

В апеляційних скаргах представник публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Пашкова Н.В., а також відповідач ОСОБА_4 просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказані апелянти вважають рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних скарг представник банку і ОСОБА_4 вказують, що згідно оскаржуваного рішення суд визнав незаконним зняття з реєстрації 06.12.2007 року ОСОБА_5 в квартирі НОМЕР_5 АДРЕСА_1, однак своєму рішенні не вказав, які саме норми і якого закону були при цьому порушені.

Висновки суду суперечать обставинам справи. Так, в своєму ж рішенні суд прямо вказав, що «листом КП «Жилкомсервіс №23» повідомлено, що зміни в реєстрації ОСОБА_5 відбувались згідно власноруч поданої ним заяви форми 15, яка знаходиться в міграційній службі Комінтернівського району м. Харкова. Аналогічні відомості містяться і в реєстраційних документах, поданих одночасно його батьком ОСОБА_12

Отже, матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_5 разом із своїм батьком ОСОБА_12 06.12.2007 були у встановленому порядку зняти з реєстрації з НОМЕР_5 для подальшої реєстрації у НОМЕР_7 у тому ж самому будинку.

Представник банку вказує, що наведена обставина, згідно ч.1 ст.61 та ч.2 ст.107 Житлового кодексу Української РСР, свідчить про те, що члени сім'ї, які вибули, втрачають право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, судом порушені норми законодавства і безпідставно визнано, що позивач ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_12 є такими особами, що тимчасово відсутні, хоча вказаний правовий статус набувається в інший спосіб і не пов'язаний зі зняттям особи з реєстрації місця проживання за її власною заявою.

Листи Служби справах дітей Комінтернівського району ХМР та військового комісара Комінтернівського ОРВК м. Харкова, посилаючись на які суд зробив висновок про доведеність позовних вимог, взагалі не мають жодного відношення до визначення місця проживання особи, оскільки на момент зняття з реєстрації позивачу було 17 років, він мав паспорт громадянина України, чинне на той час законодавство не передбачало отримання дозволу Служби у справах дітей на зміну місця проживання.

Висновок суду про визнання за ОСОБА_5 права наймача суперечить чинним нормам ст.61 Житлового кодексу України, оскільки наймачем є громадянин, на ім'я якого видано ордер.

Крім того, на момент укладення договору іпотеки сторонами договору не було порушено жодних вимог встановлених ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦПК Кодексу, оскільки на дату укладення договору, єдиним законним власником квартири була ОСОБА_6, а її право власності не було визнане недійсним та скасоване.

Висновок суду щодо нікчемності договору іпотеки є також незаконним та необґрунтованим, оскільки на дату укладення договору іпотеки - 08.07.2008 року, позивачу вже виповнилося 18 років (позивач народився - 05.06.1990 року).

Посилання суду на Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» є безпідставним, оскільки в цьому Законі прямо вказано, що він визначає загальні засади соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, а ОСОБА_5 на момент укладення договору іпотеки був повнолітньою особою. Вважають безпідставним висновок суду, що при укладанні договору іпотеки сторонами не дотримано положень ст.ст.71, 224 ЦК України, тобто його вчинено без дозволу органу опіки та піклування.

Крім того, вказує в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, суд, визнаючи недійсним свідоцтво про право власності на квартиру на її ім'я, посилається на ст.ст. 215, 216 ЦК України. Однак до даного спору не може бути застосована норма ч. 1 ст. 216 ЦК України, оскільки спірне майно відчужене третій особі. У такому випадку особа, яка вважає, що майно, яке вона вважає своєю, вибуло поза її волею, може витребувати його шляхом віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України.

Однак позовних вимог щодо витребування спірного майна з володіння ОСОБА_4 з обгрунтуванням правових підстав такої вимоги, позивачем не заявлялося і взагалі не були предметом розгляду в даній справі.

Разом з тим, суд всупереч вимог ст.388 ЦК України визнав недійсним та скасував свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_5 АДРЕСА_1, видане ПН ХМНО Погірбною Т.П. на ім'я ОСОБА_4 від 27.10.2011 р.№3021, жодним чином мотивувавши своє рішення в цій частині.

Також відповідач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції помилився в рішення при зазначенні дати народження позивача і оспореного ним договору іпотеки; що суд залишив поза увагою надані КП «Жилкомсервіс» письмові докази про зняття позивача з реєстрації за його ж власним бажанням згідно поданої ним заяви; що вона є добросовісним набувачем і не може бути позбавлена права на житло, набуте у передбаченому законом порядку.

Позивач ОСОБА_5 також звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити, скасувавши ту його частину, якою йому відмовлено, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись при цьому на доводи, викладені в його позовних заявах.

В суді апеляційної інстанції особи, які подали апеляційні скарги та їх представники, підтримали кожен свою і просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в скаргах доводи.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі за таких підстав.

Судом встановлено, а сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не оспорюються, такі обставини.

В двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 з 1990 року проживали на умовах найму подружжя ОСОБА_15, ОСОБА_12 та їх син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

06 грудня 2007 року ОСОБА_12 і ОСОБА_5 були зняті з реєстрації місця проживання в зазначеній квартирі, а 09 січня 2008 року знову зареєстровані.

07 грудня 2007 року начальником відділу приватизації житлового фонду - заступником начальника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради видано свідоцтво (реєстраційний номер НОМЕР_8) про право власності ОСОБА_6 на квартиру НОМЕР_5 загальною площею 44,2 м.кв. в будинку АДРЕСА_1, набуте нею в порядку приватизації квартири, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з розпорядженням НОМЕР_9 від 07 грудня 2007 року.

10 грудня 2007 року право власності ОСОБА_6 на вказану квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (т.1 а.с.48,49).

08 липня 2008 року ОСОБА_6 і ЗАТ «Перший український міжнародний банк» (правонаступником якого є відповідач ПАТ «ПУМБ») уклали кредитний договір №6571846 за умовами якого ОСОБА_6 отримала кредит у сумі 55400 доларів США під зобов'язання оплати за користування кредитними коштами та їх повернення згідно встановленого договором графіку.

В той же день, 08 липня 2008 року, в порядку забезпечення виконання зобов'язання, взятого за умовами кредитного договору, ОСОБА_6, уклала з ЗАТ «ПУМБ» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Шудриковим І.О., за умовами якого передала в іпотеку банку квартиру НОМЕР_5 в будинку АДРЕСА_1, належну їй на праві приватної власності, набутої шляхом її приватизації 07.12.2007 року. (т.2 а.с.79-83).

07 вересня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погребною Т.П. за заявою ПАТ «ПУМБ» на підставі наданих банком документів вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2194, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру НОМЕР_5 в будинку АДРЕСА_1 - з метою задоволення вимог ПАТ «ПУМБ» до боржника ОСОБА_6 у зв'язку з порушенням нею взятих за умовами кредитного договору зобов'язань і утворенням заборгованості, яка станом на 02.09.2010 року становить 63418,63 долари США. (т.2 а.с.73-78).

12 жовтня 2010 року державним виконавцем. Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Дощанською О.С при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Погребняк Т.П. від 07.09.2010 року складено акт опису і арешту майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_6 (т.1 а.с.50).

27 жовтня 2011 року приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. на підставі акта, затвердженого виконуючим обовязки начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ 30.08.2011 року про проведення публічних торгів та реалізації предмету договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шудріковим І.О. 08.07.2008 року, посвідчено, що ОСОБА_4 набула права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала боржнику ОСОБА_6, шляхом придбання її за 153047,25 грн. на прилюдних торгах з реалізації майна, яке було предметом іпотеки, проведених спеціалізованою торгівельною організацією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Свідоцтво зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2011 року (т.1 а.с.80,81, т.2 а.с.101.).

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_5 та його представник (адвокат) посилалися на той факт, що ОСОБА_5, згідно відповідних записів в його паспорті, був знятий з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1, за іншою адресою зареєстрований не був, а 09.01.2008 року, тобто після здійснення його матір'ю ОСОБА_6 приватизації квартири НОМЕР_5, знову в тій же квартирі повторно зареєстрований, хоча в дійсності весь цей час проживав за вказаною адресою, не змінюючи місце проживання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 іншого житла, крім квартири НОМЕР_5 в якій він постійно проживав і проживає, не мав, що він незаконно був знятий 06.12.2007 року з реєстраційного обліку в квартирі НОМЕР_5 у зв'язку з відсутністю згоди на це органу опіки і піклування.

У подальшому суд, грунтуючись на висновку про незаконність зняття 06.12.2007 року неповнолітнього ОСОБА_5 з реєстраційного обліку в квартирі НОМЕР_5, зробив висновок про незаконність приватизації квартири 07.12.2007 року одноособово матір'ю позивача ОСОБА_6, про незаконність укладення нею 08.07.2008 року договору іпотеки, про наявність підстав визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Погрібною Т.П. на ім'я ОСОБА_4.

Також суд обгрунтовував рішення посиланням на те, що укладення договору іпотеки, усупереч вимог ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року №2623-1V, здійснено за відсутністю письмової згоди на це органу опіки і піклування.

Однак з таким рішення колегія суддів погодитися не може у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Така особа на свій розсуд обирає передбачений ст.16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а суд, відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, маючи на меті у якості наслідків задоволення позову визнання судом недійсними та скасування низки правочинів, визнання за ним права наймача та права приватизації квартири АДРЕСА_1 за рахунок позбавлення права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру, яке вона набула у передбаченому законом порядку шляхом купівлі квартири на прилюдних торгах.

Згідно ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_5, з огляду на вимоги ст.ст.10,60 ЦПК України, мав би довести шляхом надання належним та допустимих доказів, що мало місце порушення його прав, охоронюваних законом, що саме ті особи, яких він зазначив у якості відповідачів, вчинили певні незаконні діяння, якими порушено його права і що саме у такий спосіб, як він обрав, законом передбачено поновлення його порушеного права.

Дійсно, як правильно зазначив в оскарженому рішенні суд першої інстанції, надані позивачем докази свідчать, що 06.12.2007 року було здійснено зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку в квартиру НОМЕР_5 будинку АДРЕСА_1, а 09.01.2008 року знову зареєстровано за цією ж адресою. Ця обставина, тобто тимчасове зняття з реєстраційного обліку, дозволило його матері ОСОБА_6 здійснити одноособову приватизацію квартири, передати квартиру в іпотеку з метою отримання кредиту в сумі 55400 доларів США, звернути стягнення на квартиру, як предмет іпотеки, шляхом її продажу на публічних торгах громадянці ОСОБА_4

Разом з тим, поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідно до ч.2 ст.32 ЦК України неповнолітня особа у віці від 14 до 18 років вчиняє правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників ( за відсутністю батьків).

Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України батьки позивача - мати ОСОБА_6, яка зазначена у позовній заяві у якості відповідача, проте в розгляді справи участі не приймала) та батько ОСОБА_12, який разом з позивачем був знятий 06.12.2007 року з реєстраційного обліку, але до справи взагалі не залучений, - були на той час і до дня досягнення ним повноліття, тобто до 05.06.2008 року, його законними представниками.

Згідно вимог ст.ст.150, 154, 180 СК України саме вони зобов'язані були до досягнення позивачем повноліття піклуватися його розвитком, належним утриманням, захищати права та інтереси.

На час здійснення вказаного позивачем зняття його з реєстрації він мав батька і матір, досяг 17 річного віку, мав паспорт, який є власністю громадянина, з реєстраційного обліку 06.12.2007 року був знятий одночасно зі зняттям з реєстраційного обліку у вказаній квартирі і його батька ОСОБА_12, разом з ним же 09.01.2008 року знову зареєстрований у спірній квартирі.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-1V передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи чи її представника.

Згідно повідомлення та копії форми «А», наданих дільницею №23 КП «Жилкомсервіс» (т2 а.с.112, 113-115) та листа заступника начальника КП «Жилкомсервіс» (т.3 а.с.25) всі ці реєстраційні записи здійснювалися згідно поданих заяв вказаних осіб, які зберігаються в міграційній службі Комінтернівського району м.Харкова.

На вказані докази посилалися відповідачі, заперечуючи проти позову і апеляційної скарги ОСОБА_5 Позивачем та його представником не надано доказів, які б спростовували доводи відповідачів та зазначені письмові докази зняття позивача та його батька 06.12.2007 року у відповідності з вимогами ст.7 ЗУ від 11.12.2003 року №1382-1V та встановленого іншими нормативними актами порядку зняття з реєстрації.

За три роки розгляду справи в суді першої інстанції позивач ОСОБА_5 лише 16.07.2014 року, після наполеглевих вимог суду і прийняття ним ухвали про визнання явки позивача обов'язковою, з'явився в судове засідання, але надав суперечливі пояснення щодо обставин зняття його з реєстрацій за місцем проживання 06.12.2007 року.

Заперечуючи проти апеляційних скарг відповідачів представник позивача адвокат Чертушкін В.М. посилався на неможливість встановлення обставин документального оформлення зняття ОСОБА_5 06.12.2007 року з реєстраційного обліку і надав для підтвердження лист начальника Комінтенрнівського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 27.09.2012 року (без зазначених в листі у якості додатків копій Ф-А та Ф-1) про знищення цих документів за терміном зберігання.

З цими доводами колегія суддів погодитися не може, оскільки наказ МВС України № 96 від 03.02.2006р. і наступні накази щодо врегулювання питань здійснення реєстраційного обліку передбачають постійне зберігання вказаних документів. Ні завіреної копії акту про знищення вказаних документів, ні відповідних розпоряджень чи висновків службового розслідування з цього питання суду не надано.

Ні позивач та його представник при обгрунтуванні позовних вимог, ні суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання незаконним зняття позивача 06.12.2007 року з реєстраційного обліку в спірній квартирі, так і не визначилися з вирішенням питання про те, хто ж саме при цьому порушив закон і яку саме норму закону: чи сам позивач ОСОБА_5, який, згідно п.19 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-Х11 від 26.6.1992 року, зобов'язаний надійно зберігати паспорт; чи його батьки внаслідок дій, вчинених усупереч вимог ст.ст.150, 154 СК України про забезпечення інтересів дитини та захисту її прав; чи посадовими особами житлово-комунального підприємства з обслуговування будинку АДРЕСА_1 на стадії прийняття заяви ОСОБА_5 про зняття з реєстраційного обліку, оформлення документів та передачі їх підрозділу МВС, чи працівниками відповідного підрозділу МВС України, який здійснював реєстрацію, згідно чинного на той час «Примірного регламенту з оформлення документів та контролю з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні», затвердженого наказом МВС № 96 від 03.02.2006 року.

Зазначені обставини, які і неодноразові листи начальника Комінтернівського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про необхідність залучення до участі у розгляді справи належного відповідача, залишені без належної уваги позивачем та його представником, а також судом. (т.2 а.с. 1,18, 43).

Визнаючи недійсним та скасувуючи свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Погрібною Т.П. на ім'я ОСОБА_4 від 27.10.2011 р.№3021, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру набула шляхом її викупу на прилюдних торгах. Позивачем не надано даних, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили про незаконність виконання державними виконавцями виконавчого напису нотаріуса і реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Виконавчий напис приватного нотаріуса Погребної Т.П. про звернення стягнення на предмет іпотеки не оскаржений і не визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції в рішенні прямо не зазначено фізичну особу, посадову особу(осіб) органу державної влади (МВС, ДМС) або органу місцевого самоврядування (ЖЕУ, КЖРЕП, КП «Жилкомсервіс», неправомірні дії яких призвели до зняття позивача 06.12.2007 року з реєстрації, однак ухвалення рішення (абзац 2 резолютивної частини рішення) про визнання вказаного зняття ОСОБА_5 з реєстрації незаконним та визначення законом (ЗУ №1382-1V від 11.12.2003р.), іншими нормативними актами (наказ МВСУ № 96 від 03.02.2006р) повноважень щодо реєстрації місця проживання особи свідчить, що за висновком суду посадові особи саме вказаних органів причетні до незаконного зняття з реєстрації.

Неповнота з'ясування обставин, що мають значення для справи, вирішення прав та обов'язки осіб, які не були залучені у якості відповідачів, також є суттєвим порушенням норм процесуального права, які обмовили неправильне вирішення справи.

Посилання представника позивача на постанови від 31.10.2012 року та від 30.01.2013 року судової палати у цивільних справах Верховного Суду України не свідчать про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_5, оскільки викладені в них правові позиції стосуються інших обставин, оскільки в них йде мова про приватизацію квартири особою на підставі рішення суду про визнання іншої особи такою, що втратила право проживання, яке (рішення) в подальшому було скасоване, а також випадку, де у передбаченому законом порядку доведено порушення житлових прав неповнолітньої особи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.1,4 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги представника публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Пашкової Наталії Вікторівни, ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», ОСОБА_6, Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Комінтернівського районного відділу Харківського міського управляння Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, ОСОБА_7, управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шудриков Ігор Олексійович, служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей департаменту роботи та соціальної політики харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погребна Тетяна Петрівна, про відновлення порушеного права, визнання свідоцтва на право власності недійсним, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним договору іпотеки, виключення майна з-під арешту, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним акту про проведення публічних торгів.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: