Справа № 310/1985/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Троценко Т.А.

при секретарі Корнієнко М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

Разом з позовом позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 25 000 грн., що належать ТОВ Лізингова компанія «Автофінанс» рахунок 3 в АТ «ОСОБА_2 Аваль».

У порушення ч. 4 ст. 151 ЦПК України позивач не додав до заяви про забезпечення позову квитанцію про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно п. 6 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, оскільки передбачені Законом № 3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання заяв про забезпечення доказів або позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежного від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за предявлення певних позовів.

Згідно п. 1.13 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору складає 0, 1 розміру мінімальної заробітної плати (121 грн. 80 коп.)

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглянувши подану заяву, приходжу до висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Позивач не надав жодного доказу, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з»ясувати відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на вищезазначене, враховуючи той факт, що накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на рахунку може зашкодити його господарській діяльності та інтересам інших осіб, вважаю необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_3