АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9358/15 Справа № 180/2679/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що являється спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який 08 лютого 1999 року купив 1/2 частину житлового будинку № 61, що по вул. Комуністична у м. Марганець Дніпропетровської області. В передбачений законодавством строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала що вона єдиний та фактичний спадкоємець майна після смерті чоловіка і що на підставі цього може звернутись до нотаріуса у будь-який час та оформити спадщину. Також, позивач посилалась на те, що вона постійно користувалась та розпоряджалась спадковим майном, сплачувала комунальні послуги. 15 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою на видачу свідоцтва про прийняття спадщини, у видачі якого постановою нотаріуса від 15 липня 2015 року їй було відмовлено, посилаючись на п. 1 ст. 1270 ЦК України, згідно якої передбачений законом строк для прийняття спадщини - шість місяців.

Враховуючи вищезазначене, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 терміном у два місяці.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 лютого 1999 року ОСОБА_3 купив 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що по вул. Комуністичній, 61 у м. Марганець Дніпропетровської області.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серія І-КИ №166018, актовий запис № 339, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружилися 20 грудня 2002 року.

Відповідно до довідки з 13 кварталу Марганецької міської ради від 10 серпня 2015 року ОСОБА_2 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 до його смерті 15 вересня 2009 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 296651, актовий запис № 621. Після смерті чоловіка, позивач продовжила проживати без реєстрації у будинку № 61, що по вул. Комуністичній у м. Марганець Дніпропетровської області.

Постановою державного нотаріуса Марганецької ДНК ОСОБА_4 від 15 липня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3

Судом встановлено, що позивачка не звернулась протягом встановленого законодавством строку в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка, оскільки вважала себе єдиним спадкоємцем, що може оформити таку у будь-який момент, при цьому користувалась та розпоряджалась спадковим майном, сплачувала комунальні послуги за утримання такого, на момент смерті ОСОБА_3 постійно проживала у спадковому майні без реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано посилався на те, що зазначені позивачем обставини є підставою для звернення із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В своїй апеляційній скарзі апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розяснення їй порядку звернення із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з даним позовом. ОСОБА_2 в своїй скарзі також посилається на те, що державним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. І тому, апелянт вважає, що тільки цей спір має вирішуватися у судовому порядку відповідно до вимог діючого законодавства.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 розяснень листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини є необґрунтованою. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено судом першої інстанції та відповідно до довідки з 13 кварталу Марганецької міської ради від 10 серпня 2015 року ОСОБА_2 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 до його смерті 15 вересня 2009 року, та й після такої без реєстрації у будинку № 61, що по вул. Комуністичній у м. Марганець Дніпропетровської області. При цьому користувалась та розпоряджалась спадковим майном, сплачувала комунальні послуги за утримання такого.

А тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 необхідно звернутися з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5