Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/800/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ревякіна О. В.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.06.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Кіселика С.А., Суржика М.М.

при секретарі - Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом прокурора Компанївського району Кіровоградської області в інтересах держави до Мар'ївської сільської ради Компаніївського району, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень сесії, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року прокурор Компаніївського району в інтересах держави звернувся до Мар'ївської сільської ради Компаніївського району, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення сесії в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнання недійсним рішення сесії в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та про зобов'язання повернути земельну ділянку територіальній громаді в особі сільської ради.

Зазначав, що в ході перевірки встановлено прийняття Мар'ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області незаконних рішень, внаслідок яких з комунальної власності вибули земельні ділянки на території села Тернова Балка, під якими розташоване Юріївське золоторудне родовище, що є власністю народу України.

Так,п.1, п.2 рішення Мар'ївської сільської ради № 316 від 03 вересня 2009 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території села Тернова Балка Мар'ївської сільської ради за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності. Пунктом 2 та 3 рішення Мар'ївської сільської ради № 360 від 18 листопада 2009 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі цих актів ОСОБА_3 28 грудня 2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в установленому законом порядку.

В обґрунтування позову прокурор зазначав, що оскільки земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель сільськогосподарського призначення, то вказані рішення прийняті всупереч ст.ст.22, 38, 39 Земельного Кодексу України. На час прийняття вказаних рішень був відсутній генеральний план села Тернова Балка, межі села не були встановлені, тому рішення прийняті в порушення п. п.12 Перехідних положень ЗК України. Крім того, всупереч вимог ст.118 ЗК України ОСОБА_3 особисто не зверталась до сільської ради, від її імені діяла інша особа згідно супровідного листа Всеукраїнської громадської організації "Господарі землі", тобто не уповноважена особа. ОСОБА_3 не мала на меті задоволення за рахунок отриманої у власність земельної ділянки особистих потреб шляхом розміщення житлової забудови, а дійсною метою її було подальше відчуження земельної ділянки та передача її підприємству, яке буде здійснювати промисловий видобуток золота Юріївського родовища, що є прихованою угодою, тому просив суд визнати недійсним рішення сесії Мар'ївської сільської ради Компаніївського району № 316 від 03 вересня 2009 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, рішення сесії Мар'ївської сільської ради № 360 від 18 листопада 2009 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (п.46 додатку до рішення). Просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5, зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку територіальній громаді в особі Мар'ївської сільської ради (т.1, а.с.1-7).

Ухвалою суду від 18 грудня 2014 року прийнято відмову прокурора від позову в частині зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну ділянку територіальній громаді в особі Мар'ївської сільської ради та в цій частині провадження у справі закрито (а.с.54).

Заочним рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено (а.с.59-61).

Ухвалою суду від 29 січня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.111-113).

Додатковим рішенням суду від 12 лютого 2015 року стягнуто з Мар'ївської сільської ради Компаніївського району на користь держави судовий збір (а.с.147).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить заочне рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора (а.с.150-155).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача - ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, а прокурор Сігіда Л.М. та прокурор Арсірій М.В. заперечили проти цих доводів і просили заочне рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову прокурора суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття сільською радою рішення про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки була відсутня будь-яка містобудівна чи інша передбачена законом документація, яка б встановлювала межі села Тернова Балка Компаніївського району, тому сільська рада перевищила свої повноваження щодо розпорядження землями в населеному пункті, межі якого не визначені та виходив з доведеності інших зазначених прокурором підстав позову для визнання рішень сесії сільської ради незаконними, а державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитись не може, оскільки суд прийшов до таких висновків з порушенням норм матеріального і процесуального права, вказані висновки не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що пунктом 2 рішення сесії Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 03 вересня 2009 року № 316 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності за адресою: с. Тернова Балка Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області ( т.1,а.с.8).

Рішенням сесії Мар'ївської сільської ради Компаніївського району від 18 листопада 2009 року № 360 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) та надано у власність, зокрема ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови Мар'ївської сільської ради в с.Тернова Балка, присвоєно адресу вказаній земельній ділянці(п.2,3,4 рішення) (т.1, а.с.9-10,39).

На підставі цього рішення сесії , 28 грудня 2009 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1, а.с.13).

Вказане право власності на земельну ділянку зареєстровано відповідачем в установленому законом порядку, земельній ділянці присвоєно кадастровий НОМЕР_2.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією.

Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону.

Частина перша ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

При цьому, згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як свідчить зміст статті 12 Земельного кодексу України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), розпорядження землями територіальної громади села, у тому числі передача їх у власність, належить до повноважень сільської ради та здійснюється відповідно до вимог цього кодексу.

Статтею 40 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом ( ст. 126 ЗК України ).

Частина 6 статті 118 ЗК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність - надає дозвіл на розробку проекту її відведення (ч.7 ст.118 ЗК).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. У місячний термін відповідна рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч.8,9, 10 ст.118 ЗК).

Задовольняючи позов прокурора суд виходив з того, що рішенням Мар'ївської сільської ради № 316 від 03 вересня 2009 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності, в той час як у власність надано земельну ділянку за рахунок земель державної та громадської забудови і таке порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст.20,21 ЗК України) є підставою для визнання недійсними рішень про надання земельної ділянки відповідачці.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки ці висновки не відповідають обставинам справи, суд вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, до таких висновків суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із статтями 18-21 Земельного кодексу земельний фонд України відповідно до цільового призначення поділяється на дев'ять категорій, кожна з яких має свій правовий режим залежно від характеру землекористування, системи державних органів, що здійснюють функції державного управління землями та обсягом компетенції цих органів у галузі управління використання земельних ділянок.

Кожна із вказаних категорій може перебувати у запасі.

Цільове призначення земель - це встановлені законодавством порядок, умови та межі використання земель для конкретних цілей відповідно до їх категорій.

Цільове призначення конкретної земельної ділянки залежить від категорії земель, з яких її виділено, від планування та зонування території і є встановленою компетентним органом при наданні земельної ділянки межею її використання для конкретного призначення відповідно до затверджених планів розвитку території, зонування земель, а також правового режиму відповідної категорії земель. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії, а також їх використання в межах відповідної категорії відповідно до ст.20 Земельного кодексу України віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування (сільської ради за обставинами даної справи).

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи

і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісового фонду, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ч.1,2,3 ст.22 ЗК України).

Будівництво житлових будинків в межах населених пунктів здійснюється на землях житлової та громадської забудови, які є самостійною категорією в структурі земельного фонду України.

До категорії земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови (п. «б» ч.1 ст.19, ст.ст.38,39 ЗК).

Тобто, характерною ознакою земель житлової та громадської забудови є їх розташування у межах населених пунктів.

Як свідчить зміст заяви ОСОБА_3 голові сільської ради від 25 травня 2009 року про надання у власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) вона просила виділити їй землю за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (т.1, а.с.210).

За даними проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) за адресою с.Тернова Балка, відведення земельних ділянок здійснено з категорії земель - землі житлової та громадської забудови (т.2, а.с.83-90).

Згідно пояснювальної записки до вказаного проекту землеустрою, на момент обстеження земельні ділянки за основним цільовим призначенням відносились до категорії - землі житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. Проектом відведення не передбачена зміна цільового використання земельних ділянок.

Запроектовані до відведення земельні ділянки розташовані в межах населеного пункту в селі Тернова Балка, відводяться за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (т.2,а.с.92).

За висновком Компаніївської районної державної адміністрації від 25 червня 2009 року по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) райдержадміністрація погодила відведення цих земельних ділянок загальною площею 17 га ( в тому числі земельної ділянки ОСОБА_3), з яких 17 га під житловою забудовою за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Мар'ївської сільської ради.

Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, згідно довідки Відділу Держземагенства у Компаніївськомі районі, ОСОБА_3 було надано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови села Тернова Балка Компаніївського району (т.2,а.с.48).

Та обставина, що земельна ділянка, надана у власність ОСОБА_3, за своїм цільовим призначенням на час прийняття оспорюваних рішень та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку відносилась до категорії земель житлової та громадської забудови, підтверджується також формою 6 -зем.

Форма 6-зем є щорічним статистичним звітом про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами та видами економічної діяльності, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 377 від 05.11.1998 року (зі змінами).

Згідно довідки відділу Держземагенства у Компаніївському районі, наданої на запит прокурора, станом на 01 січня 2008 року, на 01 січня 2009 року та на 18 червня 2009 року земельна ділянка, яка передана ОСОБА_3, згідно форми 6-зем відносилась до земель житлової та громадської забудови (присадибні ділянки) (т.1,а.с.43, т.2, а.с.144).

Тобто, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) надана за рахунок земель житлової та громадської забудови села Тернова Балка , що відповідає її цільовому призначенню.

За таких обставин, саме по собі зазначення у рішенні сільської ради від 03 вересня 2009 року № 316 про надання дозволу на розробку проектної документації щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення, не свідчить про порушення цільового призначення землі, оскільки фактично земельна ділянка надана за рахунок земель житлової та громадської забудови і саме для мети індивідуального житлового будівництва, тобто відповідно до вимог закону.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги вказане повідомлення відділу Держземагенства у Компаніївському районі про категорію землі, її цільове призначення та не врахував дані державної статистичної звітності про те, що на момент прийняття оспорюваних рішень сесії, спірна земельна ділянка мала правовий режим земель житлової та громадської забудови, що землі по селу Тернова Балка обліковувались по категоріям, по землям велась державна статистична звітність форми 6-зем.

Помилкове зазначення у рішенні сільської ради про надання згоди на розробку проектної документації щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення не вплинуло на правомірність вирішення питання про набуття відповідачем права приватної власності на землю на підставі рішення сесії від 18 листопада 2009 року № 360 Мар'ївської сільської ради Компаніївського району для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у відповідності до її цільового призначення.

На підтвердження своїх висновків суд безпідставно послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 14 травня 2014 року у справі № 6-35 цс14, оскільки у вказаній справі були інші обставини , а саме недотримання порядку встановлення та зміни цільового призначення земельної ділянки і недотримання порядку розроблення проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки, ніж ті, що були предметом розгляду даної справи.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ч.1 ст.360-7 ЦПК України).

Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 21 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Використання земельних ділянок для забудови здійснюється відповідно до містобудівної документації. Містобудівна документація являє собою затверджені текстові та графічні матеріали, якими регулюються планування, забудова та інше використання територій,з урахуванням яких визначається цільове призначення земель. До містобудівної документації належать: генеральний план населеного пункту, схема планування території, детальний план території тощо.

Згідно ст.1 Закону України «Про планування і забудову територій» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до частини 2 ст.173 ЗК України межі села встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 46 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що для встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення і зміни меж відповідних адміністративно-територіальних утворень.

Статтею 176 Земельного Кодексу України передбачено, що межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України.

Форма та порядок видачі державного акта України на межі адміністративно-територіального утворення встановлюються Верховною Радою України.

Проте, діючими нормативно-правовими актами не затверджено форму та порядок видачі державних актів України на межі адміністративно-територіальних утворень.

Згідно ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Методичними рекомендаціями з розробки проектів землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту, затверджених наказом Держкомзему від 10 липня 2008 року № 165(який скасовано наказами від 06.11.1012 року та 21.11.2012 року), встановлено, що межі населеного пункту зазначаються на картах (планах) таких масштабів, які є прийнятними для точного встановлення їх місця розташування, в разі необхідності - на окремих вкладках більш крупного масштабу. Встановлення меж населеного пункту вважається таким, що відбулося, після встановлення меж в натурі (на місцевості) та внесення відомостей до державного земельного кадастру.

Таким чином, межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натуру (на місцевість), закріплення території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру.

Системний аналіз Законів України «Про планування і забудову територій» і «Про землеустрій» свідчить що, що до земель населених пунктів, у тому числі земель житлової та громадської забудови, існує подвійна система планування їх використання - містобудівна та землевпорядна.

Згідно довідок Мар'ївської сільської ради генеральний план села Тернова Балка відсутній. Відсутність генерального плану села підтверджена довідкою відділу Держземагенства у Компаніївському районі (т.1, а.с.47), листом Компаніївської районної державної адміністрації (т.1, а.с.44).

Проте, згідно довідки Мар'ївської сільської ради межі населеного пункту чітко визначені по всіх картографічних матеріалах сільської ради (т.1, а.с.48).

Картографічні матеріали про межі селі Тернова Балка в сільській раді зберігаються у вигляді документації про грошову оцінку населених пунктів за 1998 рік, про встановлення меж земель в границях Мар'ївської сільської ради за 1991 рік, матеріалів про інвентаризацію земель сільської ради за 1991 рік (т.2, а.с.241).

Згідно ч.1 ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться, зокрема з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

За даними пояснювальної записки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Тернова Балка Компаніївського району, на момент обстеження земельні ділянки за основним цільовим призначенням відносились до категорії : землі житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. Запроектовані до відведення земельні ділянки розташовані в межах населеного пункту села Тернова Балка, на землях житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Мар'ївської сільської ради та мають прості конфігурації (т.2, а.с.91-92).

Згідно довідки відділу Держземагенства у Компаніївському районі, наданої на запит прокурора, в Публічній кадастровій карті України виділено межі села Тернова Балка Мар'ївської сільської ради Компаніївського району . В архіві відділу Держземагенства наявна технічна документація по грошовій оцінці земель сіл Мар'ївка, Зелене, Тернова Балка, які підпорядковані Мар'ївській сільській раді, де уточнювались планово-картографічні основи населених пунктів (т.2,а.с.171).

Як свідчить технічна документація по грошовій оцінці земель сіл Мар'ївка, Зелене, Тернова Балка Компаніївського району, вона розроблена у 1998 році Українською Академією аграрних наук (Кіровоградський філіал) за замовленням Управління земельних ресурсів Кіровоградської області (т.2,а.с.173).

За даними розділу 1.2 Технічної документації планово-картографічною основою сіл є плани в масштабі 1:10000, складені у 1988 році Кіровоградським філіалом інституту землеустрою УААН під час проведення корегування планово-картографічного матеріалу території СПСС «Нива».

Загальна площа земель села Тернова Балка складає - 37,4 га.

Корегування планово-картографічного матеріалу територій населених пунктів проведено у 1997 році. Внаслідок корегування на планово-картографічний матеріал нанесені квартали нової забудови та особистих підсобних господарств. В межах кожного кварталу окремо відображені землі житлової забудови та землі загального користування, уточнена і доповнена мережа вулиць. Показані межі землевласників та землекористувачів. Визначена належність земельних ділянок до певних категорій земель. В результаті проведення робіт складене креслення території села Тернова Балка в масштабі 1:10000 з відображенням меж земельних угідь та категорій земель, визначені площі земель різних категорій та угідь, складені експлікації земель (додаток 1).

Відповідно до додатку 1 - це план земельної ділянки села Тернова Балка, масштабом 1:50000, на якому визначені межі села, номери кварталів, землі загального користування (т.2,а.с.175).

Загальнодоступною Публічною кадастровою картою України підтверджується , що відомості про межі населеного пункту - села Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області та відомості щодо меж земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_3 внесені до державного земельного кадастру.

Планом земельної ділянки села Тернова Балка, Публічною кадастровою картою України та збірним кадастровим планом Компаніївського району підтверджується, що село Тернова Балка має встановлені межі, спірна земельна ділянка, яка надана у власність ОСОБА_3, розташована у межах села Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області (т.2, а.с.159,175).

За таких обставин, висновок суду про відсутність будь-якої містобудівної чи іншої передбаченої законом документації, яка б встановлювала межі селі Тернова Балка та про перевищення сільською радою повноважень щодо розпорядження землями в населеному пункті, межі якого не визначені, є безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Надані прокурором рішення сесії Мар'ївської сільської ради від 15 березня 2013 року № 219 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж сіл сільської ради, від 15 жовтня 2013 року № 287 про погодження проекту землеустрою щодо встановлення меж сіл Мар'ївка, Зелене, Тернова Балка Мар'ївської сільської ради Компаніївського району не спростовують наявність встановлених меж села Тернова Балка станом на час прийняття рішень щодо надання відповідачці у власність спірної земельної ділянки, а свідчать про необхідність зміни меж населеного пункту, зокрема села Тернова Балка у зв'язку із збільшенням його площі з 37,4 га (станом на 1998 рік) до 46,9110 га станом на 2013 рік (а.с.40,41).

Різні висновки відділу регіонального розвитку містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Компаніївської районної державної адміністрації до повноважень якого входить погодження розташування земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, на які як на доказ відсутності документів, що підтверджують встановлення меж села Тернова Балка посилався прокурор, а саме від 19 лютого 2009 року про можливість відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, яким не погоджено розташування земельних ділянок в селі Тернова Балка та на висновок цього органу від 15 червня 2009 року, яким таке розташування пізніше погоджено, не є безспірним доказом відсутності встановленої законом документації щодо підтвердження меж населеного пункту, оскільки вказаний відділ при наданні висновків, розглядає той пакет документів, який було надано у конкретному випадку, тобто станом на лютий 2009 року та на червень 2009 року.

Також суд першої інстанції безпідставно вважав встановленою ту обставину, що в порушення вимог ст.118 ЗК України ОСОБА_3 не зверталась особисто до Мар'ївської сільської ради з заявою про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки, оскільки такі висновки спростовуються наявними у справі доказами.

Як свідчить зміст супровідного листа Всеукраїнської громадської організації «Господарі землі», особи, зазначені у списку, зокрема ОСОБА_3 (п.31 списку) доручають ОСОБА_7 бути їх представником у відділі земельних ресурсів, сільській раді і інших установах з питань щодо набуття права власності на землю, що розташована в с. Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області. Представнику надається право, зокрема подавати від свого імені документи, заяви (т.1, а.с.45).

Згідно витягу з журналу реєстрації заяв по земельних питаннях на сесію Мар'ївської сільської ради (номенклатура 07-16) 17 червня 2009 року за № 23 зареєстровано заяву ОСОБА_3 про вибір місця розташування земельної ділянки площею 0, 25 га в с.Тернова Балка.(т.2, а.с.1,2).

В технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та виготовленню державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 міститься заява від 25 травня 2009 року голові Мар'ївської сільської ради від ОСОБА_3 про надання відповідно до ст.ст.40, 118, 121, 125 ЗК України у власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1,а.с.210,212).

Докази того, що вказану заяву посвідчила своїм підписом не особисто ОСОБА_3, в матеріалах справи відсутні.

Згідно заяви від 23 червня 2009 року ОСОБА_3 звернулась до ПП «І-Експерт-Сервіс» щодо підготовки проектно-технічної документації для складання державного акта на право власності на земельну ділянку в с.Тернова Балка Компаніївського району (т.1,а.с.212). 28 грудня 2009 року ОСОБА_3 отримала у відділі Держкомзему у Компанїівському районі державний акт на право власності на земельну ділянку (т.1,а.с199).

Відомості про те, що ОСОБА_3 оспорюються будь-які дії ОСОБА_7, вчинені з метою набуття ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин доводи позивача про те, що ОСОБА_3 особисто з клопотанням про відведення у власність земельної ділянки в порядку ч.6 ст.118 ЗК України не зверталась, не мала на меті задоволення особистих потреб шляхом розміщення житлової забудови, є недоведеними та грунтуються на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно екологічної карти, затвердженої Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області від 18 вересня 2007 року, у Компаніївському районі Кіровоградської області знаходиться Юріївське золоторудне родовище, загальнодержавного значення. Родовище частково знаходиться в землях природоохоронного значення - ботанічна пам'ятка природи місцевого значення «Тернова Балка», загальною площею 10 га, біля села Зелене Компаніївського району Кіровоградської області (т.2, а.с.152). Погоджено видачу ліцензії на геологічне вивчення Юріївського золоторудного району .

Відповідно до пояснювальної записки заступника Голови правління НАК «Надра України» по обґрунтуванню необхідності отримання спеціального дозволу на геологічне вивчення Юріївського золоторудного родовища, територія родовища розташована на правобережжі Дніпра, в долині ріки Інгул, в межах Компанїівського району Кіровоградської області на сільськогосподарських угіддях СТОВ села Тернова Балка (т.2,а.с.153). Розроблено програму робіт та план розвитку робіт на Юріївському родовищі золота на 2007-2012 роки (т.2,а.с.153,155).

Як на окрему підставу для визнання незаконними рішень сесії Мар'ївської сільської ради та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3, прокурор посилався на порушення ст.4 Кодексу України Про надра.

Згідно ст.4 Кодексу України Про надра , надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач обґрунтовував позов тим, що ОСОБА_3 на території Марївської сільської ради не проживає, а тому не була зацікавлена в одержанні земельної ділянки саме для будівництва та обслуговування жилого будинку, не мала на меті задоволення особистих потреб шляхом розміщення житлової забудови. Дійсною метою отримання земельної ділянки було подальше її відчуження та передача підприємству, що буде здійснювати промисловий видобуток золота Юріївського родовища, над яким розташована земельна ділянка відповідача.

Доводи прокурора про те, що дії ОСОБА_3 щодо набуття землі у власність є прихованою угодою, порушують право власності народу України на надра, є припущенням, яке не ґрунтується на безспірних доказах.

На підтвердження доводів про те, що наданням ОСОБА_3 земельної ділянка, порушується право власності Українського народу на надра, прокурором надано довідку ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про кадастрові номери земельних ділянок, які розташовані в межах границі території з географічними координатами Юріївського золоторудного родовища та збірний кадастровий план Компаніївського району, згідно якого земельна ділянка ОСОБА_3 частково знаходиться в межах зазначених координат (т.2,а.с.158,159,160).

Проте, за даних обставин, сама по собі наявність корисних копалин в землі, яка надана особі у власність, не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

Відомості про те, що на час прийняття рішень про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, були будь-які застереження, обмеження (обтяження) у зв'язку з наявністю родовища у надрах землі, в матеріалах справи відсутні.

З підстав, зазначених у позові, позивачем не доведено незаконність набуття ОСОБА_3 земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, в тому числі і Перший протокол.

Приписи ч.1 ст.9 Конституції, ст.10 ЦК України, Закону «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року свідчать про обов'язковість застосування національними судами України норм Конвенції та Першого протоколу до неї як частини національного законодавства.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Законодавством України передбачено, що здійснення окремих видів користування надрами можливе без вилучення земельних ділянок у попередніх власників чи користувачів і передачі в користування суб'єктам надрокористування.

Відповідно до ст. 97 Земельного кодексу України підприємства, установи та організації, які здійснюють геологознімальні, пошукові, геодезичні та інші розвідувальні роботи, можуть проводити такі роботи на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем.

З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи колегія суддів вважає, що прийняття Мар'ївською сільською радою оскаржуваних рішень відбувалось в межах компетенції, передбаченої Земельним кодексом України, Законом України « Про місцеве самоврядування в Україні» та з додержанням вимог, встановлених чинним на той час законодавством, тому підстави для визнання недійсними оспорюваних рішень,визнання недійсним державного акту на право власності на землю відсутні.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи , тому відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв язку із скасуванням заочного рішення суду, не може залишатись в силі додаткове рішення суду від 12 лютого 2015 року.

Відповідно до ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

З огляду на обставини, викладені в заявах представника ОСОБА_3 про винесення окремих ухвал щодо прокурора Компаніївського району Кіровоградської області та голови Мар'ївської сільської ради , колегія підстав для постановлення окремих ухвал не вбачає.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 211, 320 ЦПК України постановлення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 скасувати.

В задоволенні позову прокурора до Мар'ївської сільської ради Компаніївського району, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень сесії, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: