Справа№ 324/336/15-ц
№ 2/324/330/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Клименко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення звернення стягнення на будинок, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги за яким було уточнено. Позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № ZPPVGA від 24.03.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 28260грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.03.2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 12.12.2014 року має заборгованість в сумі 50857,23грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 19743,45грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 16828,6грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 173,37грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 11451,94грн., а також штрафів відповідно до договору в сумі 250грн. (фіксована частина) та 2409,87грн. (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачі 24.03.2008 року уклали договір іпотеки №ZPPVGA, відповідно до якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 31,50, житловою площею 23,60 кв.м, який розташований за адресою: Запорізької області, АДРЕСА_1, що належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 36000грн. У зв'язку з цим, позивач з посиланням на ст. ст. 33, 35, 38-40 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.109 Житлового кодексу України просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPPVGA від 24.03.2008 року в розмірі 50857,23грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 31,50, житловою площею 23,60 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №ZPPVGA від 24.03.2008р.) ПАТ КБ «ПриватБанк»з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк»всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки; висилити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_3.

Пред'явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 873,97грн., які складаються з судового збору по подачу до суду позовної заяви в розмірі 752,17грн. та з судового збору за подачу до суду заяви про забезпечення доказів в розмірі 121,8грн.

В ході судового розгляду справи представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просив поданий позов задовольнити.

Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, в тому числі і на те, що позивач безпідставно нарахував заборгованість за кредитним договором незаконно підвищивши відсоткову ставку за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, однак подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність на необґрунтованість вимог позивача, справу просив розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № ZPPVGA від 24.03.2008 року, укладеного між нею та КБ«ПриватБанк», п.8.1 отримала кредит на строк з 24.03.2008 року по 24.03.2018 року включно у вигляді не поновлюваної лінії в розмірі 28260грн. на наступні цілі: у розмірі 25200грн. на споживчі цілі, а також у розмірі 3060грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 434,62грн. згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. Періодом сплати вважається період з 10 по 15 число кожного місяця.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з цим станом на 12.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 50857,23грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 19743,45грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 16828,6грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 173,37грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 11451,94грн., а також штрафів відповідно до договору в сумі 250грн. (фіксована частина) та 2409,87грн. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5-8).

Заперечуючи проти заборгованості за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що позивач в одностороннім порядку без її повідомлення, оскільки ніяких листів від банка вона не отримувала, двічі підвищив процентну ставку за користування кредитом.

Згідно вказаного кредитного договору від 24.03.2008 року банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за наявності умов, зазначених в п.2.3.1. При цьому, передбачено, що банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 24.03.2008 року (а.с.5-8) вбачається, що позивач двічі підвищив відсоткову ставку за користування кредитом з 16.10.2008 року до 18,12% річних і з 01.02.2009 року до 29,52% річних.

Представник позивача підтвердив, що банк дійсно скористався правом, передбаченим п.2.3.1 кредитного договору від 24.03.2008 року, і двічі підвищив відповідачу ОСОБА_1відсоткову ставку за користування кредитом. Стверджує, що банк направляв відповідачу ОСОБА_1 листи, в яких повідомляв про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом. При цьому, будь-яких доказів про те, що відповідачу ОСОБА_1 направлялось повідомлення про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом з 16.10.2008 року до 18,12% річних і вона отримувала таке повідомлення, до суду надано не було. Щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом з 01.02.2009 року до 29,52% річних представник позивача посилається на лист від 31.12.2008 року №20.1.3.2/6-42399 та реєстр №394 ip на замовні листи відправлені КБ«ПриватБанк» (а.с.17, 18). В листі від 31.12.2008 року №20.1.3.2/6-42399, адресованому відповідачу ОСОБА_1, поряд з іншим зазначається, що починаючи з 01.02.2009 року відсоткова ставка за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року складатиме 29,52%. Представник позивача стверджує, що вказаний лист був відправлений на адресу відповідача ОСОБА_1 і підтвердженням цього є реєстр №394 ip на замовні листи відправлені КБ«ПриватБанк» (а.с.18). Однак, у вказаному реєстрі наведені суперечливі відомості, так цей реєстр датований 09.01.2009, в той же час на зворотному його боці стоїть відбиток поштового штемпелю, датований 08.01.09. Представник позивача стверджує, що банк не був зобов'язаний мати підтвердження про отримання відповідачем ОСОБА_1 вказаного листа, але з реєстру №394 ip вбачається, що листи адресатам направлялись з повідомленням, вартість відправлень, наведена в ньому, відповідає вартості відправлення замовної кореспонденції на той час, однак поштове повідомлення про отримання відповідачем ОСОБА_1 цього листа від банку відсутнє.

Крім того, вказаний лист від 31.12.2008 року №20.1.3.2/6-42399 не відповідає вимогам п.2.3.1 кредитного договору від 24.03.2008 року, на який посилається представник позивача, оскільки в ньому зазначено, що банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. А оскільки в цьому листі зазначено, що починаючи з 01.02.2009 року відсоткова ставка за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року складатиме 29,52%, то відповідно до п.2.3.1 кредитного договору від 24.03.2008 року письмове повідомлення позичальникові про зміну процентної ставки мало бути направлено протягом 7 календарних днів з 01.02.2009 року.

Згідно п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відсутність доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 зазначеного листа, дає достатні підстави вважати, що такий лист відповідачу ОСОБА_1 не направлявся, чим було порушено п. 2.3.1 укладеного кредитного договору та п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Крім того з аналізу самого тексту даного листа випливає, що відповідач ОСОБА_1 повинна була отримати його і мала право, як зазначалося в листі, висловити свою думку щодо підвищення відсотків за користування кредитом.

Таким чином, слід прийти висновку, що КБ «ПриватБанк» реалізовуючи своє право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування наданим кредитом допустив порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач, обмежив право споживача на одержання необхідної, доступної та своєчасної інформації щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту, що відповідно до ст.21 Закону України «По захист прав споживачів» вважається порушенням прав споживача.

Крім того слід зазначити, що з 10.01.2009 року набрав чинності Закон України №661-ІУ від 12.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Відповідно до змін, які внесені цим Законом до ст.1056-1 ЦК України та ч.4 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банкам заборонено, зокрема збільшувати процентну ставку за користування кредитом в односторонньому порядку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підвищення позивачем з порушенням встановленого порядку відсоткової ставки за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року призвело до нарахування відповідачам необґрунтованої заборгованості за цим договором та застосування неустойки у формі пені та штрафів.

Посилання представника позивача на ту обставину, що після підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року відповідач ОСОБА_1 деякий час сплачувала щомісячний платіж в підвищеному розмірі і не мала заборгованості не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідачу ОСОБА_1 не заборонялось сплачувати кошти за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року в сумі більшій ніж щомісячний платіж, про що вона і зазначає.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року між ОСОБА_1 за договором «Боржник - Іпотекодавець» і ОСОБА_2 за договором «Іпотекодавець - Майновий Поручитель» з однієї сторони та КБ «ПриватБанк» за договором «Іпотекодержатель» з іншої сторони 26.03.2008 року був укладений договір іпотеки, згідно п.35.3 якого Іпотекодавцем було надано в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 31,50кв.м., житловою площею 23,60кв.м. Майно належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Черкун В.І., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області 27.10.2006 року по реєстру №2544. Згідно даного договору купівлі-продажу відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 придбали у власність в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 31,50кв.м.

Пунктом 35.2 вказаного договору іпотеки від 26.03.2008 року визначено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Іпотекодавця за кредитним договором від 24.03.2008 року № ZPPVGA, укладеного між Іпотекодержателем і Іпотекодавцем по: поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії в сумі 28260грн. на строк з 24.03.2008 року по 24.03.2018 року; сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34% за місяць у період сплати з 10 по 15 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати сумою не менше 434,62грн. згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії та інше.

Таким чином, договором іпотеки від 26.03.2008 року чітко визначені зобов'язання за кредитним договором від 24.03.2008 року № ZPPVGA, виконання яких забезпечується цим договором іпотеки. Так, поряд з іншим забезпечується виконання зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34% за місяць, тобто 16,08% річних, а також надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати сумою не менше 434,62грн. Виконання зобов'язань за кредитним договором від 24.03.2008 року № ZPPVGA по сплаті відсотків за користування кредитом в підвищеному розмірі, які з 16.10.2008 року нараховувались в розмірі 18,12% річних, а з 01.02.2009 року в розмірі 29,52% річних, що відповідно вимагало надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати сумою більше ніж 434,62грн., цим договором іпотеки забезпечене не було.

Обсяг відповідальності відповідача ОСОБА_2 - майнового поручителя за вказаним договором іпотеки від 26.03.2008 року чітко визначений п.35.2 вказаного договору і збільшення його відповідальності за рахунок збільшення відсоткової ставки за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року цим договором не передбачено. При цьому, відповідач ОСОБА_2, що не заперечує представник позивача, навіть не повідомлявся банком про збільшення його відповідальності за рахунок збільшення відсоткової ставки за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року. Посилання при цьому представника позивача на п.6 вказаного договору іпотеки від 26.03.2008 року, в якому зазначено, що іпотекодавець з умовами кредитного договору ознайомлений, не може бути прийнята до уваги, оскільки вказане положення договору передбачає лише те, що іпотекодавець був ознайомлений з умовами кредитного договору, однак не змінює обсягу його відповідальності, встановленого п.35.2 цього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 39Закону України «Про іпотеку» за рішенням суду може бути застосований спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Позивач в позові просить застосувати процедуру продажу предмета іпотеки, встановлену ст.38 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, однак не наводить ніяких доказів щодо необхідності застосування саме такої процедури продажу предмету іпотеки. У вказаному договорі іпотеки від 26.03.2008 року п.29 передбачено, що така процедура продажу предмета іпотеки може бути застосована тільки в позасудовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.39Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Позивач в позові просить висилити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_3.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_2, тобто у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_3, вони не проживають і не зареєстрованої, тому необхідність їх виселення відсутня. Відомості щодо реєстрації та/або проживання інших осіб за цією адресою відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підставі для задоволення пред'явленого позову, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 553, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 38, 39Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 11, 21 Закону України «По захист прав споживачів», ст. ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPPVGA від 24.03.2008 року в розмірі 50857,23грн. на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: