У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Співдружність» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Кредитної спілки «Співдружність» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Кредитна спілка «Співдружність» (далі - КС «Співдружність») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалася на те, що 30 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 130428/с, відповідно до якого останній був наданий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 160 тис. грн, строком дна 24 місяці, зі сплатою 65,7 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тобто 0,18 % на день.

30 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений додатковий договір до договору кредитної лінії, відповідно до якого сторони домовились про зміну розміру фіксованої процентної ставки у зв'язку з порушенням графіку розрахунків, зокрема, впродовж строку, коли кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком, фіксована процентна ставка за ним встановлюється в розмірі 365 % річних, тобто 1 % на день на суму залишку кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30 квітня 2013 року між позивачем, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожним окремо укладені договори поруки, за умовами яких останні поручилися за виконання позичальником своїх зобов'язань.

У зв'язку з порушенням умов виконання кредитного договору у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 42 743 грн 84 коп., з якої: 7 674 грн 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 20 292 грн 17 коп. - заборгованість за відсотками; 3 837 грн 40 коп. - штраф та 9 939 грн 47 коп. - пеня, яку позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КС «Співдружність» заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 7 674 грн 80 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 20 292 грн 17 коп. та неустойку у розмірі 500 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь КС «Співдружність» заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 7 674 грн 80 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 20 292 грн 17 коп. та неустойку у розмірі 500 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року змінено в частині стягнення заборгованості за відсотками та визначено її розмір - 2 216 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі КС «Співдружність», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом у повному обсязі не дотримано.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції керувався тим, що позичальник порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Судами встановлено, що 30 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 130428/с, відповідно до якого останній було надано кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 160 тис. грн, строком на 24 місяців, зі сплатою 65,7 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тобто 0,18 % на день.

30 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений додатковий договір до договору кредитної лінії, відповідно до якого сторони домовились про зміну розміру фіксованої процентної ставки у зв'язку з порушенням графіку розрахунків, зокрема, впродовж строку, коли кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком, фіксована процентна ставка за ним встановлюється в розмірі 365 % річних, тобто 1 % денних на суму залишку кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 квітня 2013 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 13028/с, за умовами якого останній поручився за виконання позичальником своїх зобов'язань.

30 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого остання поручилася за виконання позичальником своїх зобов'язань.

У зв'язку з порушенням умов виконання кредитного договору у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 42 743 грн 84 коп., з якої: 7 674 грн 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 20 292 грн 17 коп. - заборгованість за відсотками; 3 837 грн 40 коп. - штраф та 9 939 грн 47 коп. - пеня, яку позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог − відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, положення вказаної статті не пов'язує можливість зменшення розміру неустойки з наявністю заяви відповідача про зменшення розміру неустойки, а надає суду право на власний розсуд зменшити розмір неустойки.

Отже, у частині застосування судами ст. 551 ЦК України рішення судів є правильними та обґрунтованими, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

Змінюючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення відсотків за користування кредитом з 20 292 грн 17 коп. до 2 216 грн, суд апеляційної інстанції керувався тим, що кредит видавався терміном на 24 місяці, тобто до 25 квітня 2014 року, а тому підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами цього строку немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на статті 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК України (статті 224-226 ЦПК України - при ухваленні заочного рішення) й інші норми процесуального права, керуючись якими суд установив обставини справи, права та обов'язки сторін. У разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини, які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Апеляційний суд, змінюючи розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом, не обґрунтував своїх висновків щодо встановлення заборгованості за відсотками у розмірі 2 216 грн та не навів його детального розрахунку, не послався на норму права, яка надає можливість внести зміни до договору за власною ініціативою суду.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, коли фактичні обставини належним чином не встановлені та не перевірені, ухвалене у справі судове рішення апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначене вище порушення призвело до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування в частині визначення розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Співдружність» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у частині визначення розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік