Справа № 348/405/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2811/2015
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.

секретаря Драганчук У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору №29КН від 18.09.2008 року в розмірі 108 669,46 доларів США, що за курсом 16,72 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.02.2015 року складає 1 816 953,31 грн., та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №29КН, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 58 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 17.09.2018 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18.09.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №29КН, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №29КН від 18.09.2008 року станом на 04.02.2015 року за ним утворилась заборгованість у сумі 108 669,46 доларів США, а саме: 46 968,70 доларів США заборгованість за кредитом, 40 378,92 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 16 132,86 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, 14,95 доларів США штраф (фіксована частина), 5 174,02 долари США штраф (процентна складова). У звязку з наведеним позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4 969,73 доларів США заборгованості по кредитному договору №29КН від 18.09.2008 року, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ 83 093,89 грн., та з кожного по 1827 грн. судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції помилково, з порушенням ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, виходив з того, що наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та закінчення у звязку з цим строку його дії виключає можливість нарахування відсотків за користування кредитом і штрафу, а позивач має право лише на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. При цьому судом не враховано, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року, на яке посилається суд першої інстанції, кредитний договір №29КН від 18.09.2008 року не розірвано, а тому зобовязання за цим кредитним договором не припинені. Також судом не враховано, що вказаним рішенням з відповідачів стягнуто заборгованість, яка склалася станом на 18.10.2011 року, а це означає, що заборгованість рішенням суду в повному обсязі не охоплена. Судом не враховано і те, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року відповідачами не виконувалось, а тому проценти за користування кредитом продовжували нараховуватись.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 5, 10 ч. 3, 11 ч. 1, 60, 179, 212 ЦПК України.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

У засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник апелянта та відповідач ОСОБА_3 причину неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_2 надіслав суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його зайнятістю в розгляді іншої справи адміністративним судом.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №29КН, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 58 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 17.09.2018 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, що встановлені кредитним договором (а.с. 13-16).

ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 04.02.2015 року утворилась заборгованість відповідача перед банком у сумі 108 669,46 доларів США, що за курсом 16,72 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.02.2015 року складає 1 816 953,31 грн., а саме: 46 968,70 доларів США заборгованість за кредитом, 40 378,92 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 16 132,86 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, 14,95 доларів США штраф (фіксована частина), 5 174,02 долари США штраф (процентна складова). Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №29КН від 18.09.2008 року (а.с. 5-8).

Також судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року, яке на даний час є чинним, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь позивача достроково стягнуто заборгованість за даним кредитним договором станом на 18.10.2011 року в розмірі 493 004,19 грн., що еквівалентно 61 882,58 доларів США (а.с. 38).

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись в жовтні 2011 року в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська з позовом про дострокове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором позивач змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим строк його дії закінчився. Однак, враховуючи, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано, у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, а саме трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості по тілу кредиту у сумі 50 303,59 доларів США, що становить за період з 18.10.2011 року по 04.02.2015 року 4 969,73 доларів США і що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ 83 093,89 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Такі ж положення містяться і в ст. 1056 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права стягнення процентів за договором позики за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а також на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правова позиція Верховного Суду України у справі за №6-1206цс15).

Таким чином, розглядаючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку три проценти річних від простроченої суми, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вийшов за межі позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому суд неправильно дійшов висновку про те, що звернувшись з позовом про дострокове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором позивач змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим строк його дії закінчився, а позивач має право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду першої інстанції від 23.04.2015 року позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №29КН від 18.09.2008 року з урахуванням стягнутої з відповідачів рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року суми заборгованості за даним кредитним договором (а.с. 61-64), відповідно до якого станом на 23.02.2015 року у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість в розмірі 104 720,98 доларів США.

За даними наведеного розрахунку заборгованість за кредитним договором №29КН від 18.09.2008 року складається з таких складових: заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за період з 19.10.2011 року по 23.02.2015 року в розмірі 32 563,34 доларів США, що за курсом 28,35 грн. за один долар США відповідно до службового розпорядження НБУ на день проведення розрахунку 23.02.2015 року в гривневому еквіваленті становить 923 170,69 грн., заборгованості з пені в сумі 64 644,99 доларів США, що еквівалентно 1 832 685,47 грн., додаткових витрат банку, повязаних з виконанням кредитного договору в розмірі 2 517,54 доларів США, що еквівалентно 71 372,26 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 8,82 долари, що еквівалентно 250,05 грн. та 4 986,20 доларів США штрафу (відсоток від суми заборгованості), що еквівалентно 141 358,77 грн.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (правова позиція Верховного Суду України у справі за №6-100цс14).

Оскільки розмір неустойки, розрахований позивачем за вказаним кредитним договором, значно перевищує розмір нарахованих відсотків, то колегія суддів вважає за можливе зменшити пеню до 10 000 грн., а також штраф (відсоток від суми заборгованості) до 10 000 грн.

Також умовами договору не передбачено, що сторони погодили, що позичальник бере на себе обов'язок нести додаткові витрати банку, повязані з виконанням кредитного договору, в чому вони полягають та порядок їх нарахування.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18.09.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №29КН, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника у тому ж розмірі, що і останній, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 20).

За наведених обставин справи та норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що в силу дії п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати, ухваливши нове рішення. По суті встановленого в апеляційній інстанції слід ухвалити рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №29КН від 18.09.2008 року станом на 23.02.2015 року в розмірі: 32 563,34 долари США, що за курсом 28,35 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2015 року становить 923 170,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 10 000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором; 8,82 доларів США, що еквівалентно 250,05 грн. штрафу (фіксована частина) та 10 000 грн. штрафу (відсоток від суми заборгованості) і з кожного по 1 827 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_4