Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2431/13-ц
Провадження №: 2/332/1749/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» у травні 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Банк «Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11-1998-057ФД. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги № 1 від 25 грудня 2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», Первісний кредитор передав, а Новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за Кредитним договором № 11-1998-057ФД від 30 травня 2007 року. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» надало Відповідачу-1 кредит у сумі 15 000 (пятнадцять тисяч) грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % та терміном користування до 28 травня 2010 року. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 50 871 грн. 82 коп.

Представник ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, в заяві позовні вимоги підтримав (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.

В судовому засіданні 18.11.2015р. представник відповідача-2 ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 проти позову заперечував та пояснив, що на сьогоднішній день в силу ч.4 ст.559 ЦК України припинилась порука ОСОБА_3 Окрім того, минули строки позовної давності за вимогами, які предявлені до обох відповідачів. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Надав суду письмові заперечення на позов (а.с.84). В судове засідання 17.12.2015р. адвокат ОСОБА_4 не зявився та надав суду заяву з проханням розглянути справу без нього та про застосування позовної давності з вимогою відмовити в задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.112).

У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу від 17.12.2015р. за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» не підлягають задоволенню знижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги № 1 від 25 грудня 2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав, а Новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за Кредитним договором № 11-1998-057ФД від 30 травня 2007 року.

Заміна кредитора у зобов'язаннях шляхом відступлення права вимоги була реалізована на підставі статей 512-516 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

30 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Банк «Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11-1998-057ФД. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 15 000 (пятнадцять тисяч) грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % та терміном користування до 28 травня 2010 року. Відповідно до умов зазначеного Договору, ОСОБА_1 зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між

Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та фізичною особою

ОСОБА_2, було укладено договір поруки № 11-1998-057П від 30 травня 2007 р., згідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед Первісним кредитором за порушення обов'язків за Кредитним договором,як солідарний боржник. ОСОБА_2 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1

Згідно п. 3.3. Кредитного договору Відповідач-1 зобов'язався щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 416,67 грн. та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості (а.с.5-6).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту відступлення права вимоги, тобто з 25.12.2008р., не здійснили на погашення кредиту жодного платежу ні банку, ні позивачу (а.с.109-110).

Судом було витребувано рух коштів по всім рахункам, які були відкриті для обслуговування вказаного кредитного договору (а.с.105), але позивач на запит суду надав тільки вищезазначений розрахунок заборгованості, тому суд розглядає справу виходячи з наданих сторонами доказів.

Отже, оскільки в силу п.3.3. Кредитного договору відповідач був повинен щомісячно здійснювати погашення кредиту, у позивача, щонайменше, з 10 січня 2009 року виникло право вимагати усунення порушеного права з боку відповідачів, які, як зазначено в розрахунку заборгованості, жодного разу погашення кредиту не здійснили, хоча повинні були це робити кожного 10-го числа щомісячно.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Позивач звернувся до суду 23.05.2013р. (штемпель на конверті - а.с.26), тобто майже ніж через 4 роки та 4 місяці після того, як позивач взнав про порушення його прав.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач звернувся до суду з перевищенням строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено в суді, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача надав суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.112). Отже, на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку із спливом позовної давності.

Окрім того, згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналогічні положення містяться у п.5.1 договору поруки від 30.05.2007р., укладеного між ОСОБА_2 та банком (а.с.8).

Як зазначалось вище, з моменту відступлення права вимоги, тобто з 25.12.2008р., та до моменту звернення до суду, тобто до 23.05.2013р., позивач не звертався до ОСОБА_2 з жодною вимогою, згідно п.3.2. кредитного договору кінцевим терміном повернення кредиту є 28.05.2010р. (а.с.5), а тому в силу ч.4 ст.559 ЦК України вказана порука є також припиненою.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд в силу ст.88 ЦПК України не знаходить підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Р.В. Сінєльнік