АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №177/467/14-ц Головуючий в першій інстанції
№ провадження 22ц/774/1104/К/15 Приміч Г.І.
Категорія 55 (І) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Грищенко Н.М., Савіної Г.О.

при секретарі - Булах К.І.

за участі: представника Селянського фермерського об'єднання "Володимирівське" - ОСОБА_6;

третьої особи ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6;

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Селянського фермерського об'єднання "Володимирівське" та представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Селянського фермерського об'єднання "Володимирівське", третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до СФО «Володимирівське» 10.02.2014 року. В подальшому неодноразово уточнюючи позовні вимоги, востаннє 08.04.2015 року, зазначив, що з 21 грудня 1993 року працював в СФО «Володимирівське» на посаді головного інженера, з якої був звільнений 27 березня 2014 року відповідно до наказу №4 від 27.03.2014 року.

При звільненні відповідач не виплатив йому частково заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2010 року по березень 2014 року в сумі 21585,29 грн. Також вказував на те, що відповідач відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, повинен здійснити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням встановлених строків їх виплати. Уточнюючи позовні вимоги в цій частині просив стягнути з відповідача компенсацію втрати частки заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати по день фактичного розрахунку.

Рішенням суду від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_4, в якому виправлено описку ухвалою суду від 16 квітня 2015 року, задоволено частково.

Стягнуто з Селянського фермерського об'єднання «Володимирівське» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2010 року по 31 грудня 2011 року в розмірі 12 305,18 грн. 18 коп., з яких: за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року - 9 445,47 грн. та за червень, липень, грудень 2011 року 2 859,71 грн.

Стягнуто з Селянського фермерського об'єднання «Володимирівське» на користь ОСОБА_4 компенсацію втрати частки заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати в розмірі 7 403,03 грн. 03 коп.

Стягнуто з Селянського фермерського об'єднання «Володимирівське» на користь держави судовий збір в розмірі 197,08 грн.

В апеляційній скарзі Селянське фермерське об'єднання "Володимирівське" та представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи.

Зокрема суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ні позивач, ні його представник не надали жодного пояснення щодо причин неотримання заробітної плати з 01.01.2010 року по день звільнення з роботи 27.03.2014 року, не враховано, що позивачу 01.04.2014 року поштовим переказом була направлена заробітна плата разом із розрахунком при звільненні за прогул, не враховано, що між позивачем та ОСОБА_3 - директором СФО «Володимирське» існує конфлікт. Також судом не надано належної оцінки тому факту, що сам по собі факт відсутності відомостей про виплату заробітної плати за період з грудня 2009 року по грудень 2010 року, які на день подачі позову вже були знищеними за спливом строку зберігання, не може бути доказом невиплати заробітної плати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, з 21.12.1993 року, відповідно до наказу №7 від 22.12.1993 року, працював на посаді головного інженера СФО «Володимирівське» Згідно наказу № 4 від 27.03.2014 року був звільнений із займаної посади з 27.03.2014 року у зв'язку з прогулом без поважних причин з 08.00 години по 12.47 годин 20.03.2014 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем позовних вимог та того, що в день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом першої інстанції, та не оспорюється сторонами, в період з 21.12.1993 року по 27.03.2014 року, сторони по справі перебували в трудових відносинах, в яких відповідно до ст. 21 КЗпП України, працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а роботодавець (власник підприємства) зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як убачається із копій відомостей про нарахування заробітної плати (т.1 а.с.207-218,224,225,230) позивачу підприємством відповідача не виплачено заробітну плату в розмірі за період з 01.01.2010 року по 31.12.2011 року в сумі 12305 грн. 18 коп.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність заборгованості Селянського фермерського об'єднання "Володимирівське" перед ОСОБА_4 по виплаті заробітної плати є обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи, зокрема копіями відомостей про нарахування заробітної плати (т.1 а.с.207-218,224,225,230) та тим фактом, що на ОСОБА_4 не було відкрито особовий рахунок, згідно якого можливо було відстежити зарахування заробітної плати.

Таким чином, належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, в підтвердження отримання позивачем у вказаний вище період заробітної плати, згідно розрахункових відомостей, які відповідно до Переліку повинні зберігатися 75 років, з вини роботодавця суду не надано.

Доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ні позивач, ні його представник не надали жодного пояснення щодо причин неотримання заробітної плати з 01.01.2010 року по день звільнення з роботи 27.03.2014 року колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки звернення до суду із позовом це право особи, а не його обов'язок.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом не враховано, що позивачу 01.04.2014 року поштовим переказом була направлена заробітна плата разом із розрахунком при звільненні за прогул також не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки судом першої інстанції надано належну оцінку копіям квитанцій про поштові відправлення та відомостям про нарахування заробітної плати, в яких міститься підпис позивача про отримання ним заробітної плати, та на підставі наданих сторонами доказі встановлено, що позивачу саме в період часу з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, та за період червень, липень, грудень 2011 року не було виплачено заробітну плату в розмірі 12305,18 грн.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом не враховано, що між позивачем та ОСОБА_3 - директором СФО «Володимирське» існує конфлікт, не мають правового значення для вирішення спору по суті.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційних скарг про те, що судом не надано належної оцінки тому факту, що сам по собі факт відсутності відомостей про виплату заробітної плати за період з грудня 2009 року по грудень 2010 року, які на день подачі позову вже були знищеними за спливом строку зберігання, не може бути доказом невиплати заробітної плати.

Так, відповідно до п. 317 Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної вади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України № 41 від 20.07.1998 року, із змінами та доповненнями, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин та втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції №578/5 від 12.04.2012 року, строк зберігання розрахункових (розрахунково-платіжних) відомостей (табуляграм) на видання заробітної плати, гонорарів, матеріальної допомоги та інших виплат складає 3 роки, однак за відсутності особових рахунків строк зберігання складає 75 років.

Крім того, пунктом 318 Переліку типових документів, що створюють під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, який є чинним на день розгляду справи, також встановлений строк зберігання відомостей на виплату грошей за відсутності розрахунково-платіжних відомостей (особових рахунків) - 75 років.

Враховуючи, що особовий рахунок на ОСОБА_4 відкрито не було, належних доказів в підтвердження отримання ним у вказаний вище період заробітної плати згідно розрахункових відомостей, які відповідно до Переліку повинні зберігатися 75 років, з вини роботодавця суду не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати та судового збору сторонами не оскаржено

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Селянського фермерського об'єднання "Володимирівське" та представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: