АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

04 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Антоненко Н.О., Ящук Т.І.,

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Житлово- будівельний кооператив «Обчислювач-14», ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року,

встановила:

у листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розділити спільне майно подружжя та визнати за ним право власності на 4603/10000 частини АДРЕСА_1, а за відповідачем - на 5397/10000 частин вказаної квартири, посилаючись на те, що всі пайові внески за вказану квартиру, окрім останнього, було внесено сторонами в період перебування у шлюбі за спільні кошти.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач при звернені до суду з даним позовом вказував, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09.11.1988 р. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.1996 р., зареєстровано розірвання шлюбу в органах РАЦС 12.06.2013 р. За час шлюбу ними було сплачено пай за АДРЕСА_2 в ЖБК «Обчислювач-14» в сумі 14 410 крб., а частину - 1 244 грн. було сплачено ОСОБА_2 особисто. В зв'язку з цим позивач просив визнати за ним право власності на 4 603/10 000 частини квартири, а за відповідачем - на 5 397/10 000.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2015 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що сторонами було набуто у власність за час перебування у шлюбі нерухоме майно. Оскільки частина коштів була сплачена ОСОБА_2 після припинення шлюбу, суд визначив частки кожного з подружжя відповідно до встановленого.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам..

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 60, 72, 114 СК України, ст. 22, 29 КЗпШС УРСР, ст. 15, 257, 267, 368, 369 ЦК України, Закону України «Про власність», який був чинним до 27.04.2007 р..

Як видно з матеріалів справи, сторони за час перебування у шлюбі сплатили частину паєнакопичення в сумі 14 410 крб. Розірвання шлюбу між сторонами було зареєстровано 12.06.2013 р. ОСОБА_2 18.07.2013 р. сплатила частку паю в сумі 1 244 грн. за власні кошти. 12.09.2013 р. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності та здійснено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

Спору між сторонами щодо визначення розміру часток відповідно до сум сплачених коштів немає.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку запереченням відповідача щодо застосування наслідків пропуску строків позовної давності та вказав, що позивач до цього часу проживає в квартирі, де перебуває на реєстраційному обліку, а тому ним не пропущено строк позовної давності і його право на поділ спільного сумісного майна подружжя підлягає захисту.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, про те, що в рішенні Ленінградського районного суду м. Києва від 04.06.1996 р. було вказано про відсутність спору майнового характеру між сторонами, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки в 1996 р. та після цього питання поділу спільного майна в добровільному порядку між сторонами не вирішувалось. Тим більше зазначення в рішенні суду про відсутність спору про поділ майна саме на час розгляду справи про розірвання шлюбу не може бути розцінена як відмова ОСОБА_1 від майнових прав на спірну квартиру.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа № 759/19760/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6002/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чала А.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.