Справа № 219/9049/15-ц
Провадження № 2/219/3822/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18.12.2015 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KР95970045 від 05.06.2006 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 15 829,65 грн.

Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ті обставини, що 05.06.2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 3679,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість перед банком, яка становить 15 829,65 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 грн.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (даті - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник Позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

05.06.2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № DNH4KР95970045, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 3679,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Договір між Позивачем та Відповідачем становить підписана Відповідачем анкета-заява, «Умови та правила надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві Відповідача.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором ОСОБА_1 або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приватне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання, за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, внаслідок чого в останнього перед Позивачем утворилась заборгованість, що станом на 11.06.2015 року становить 75014,14 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 3275 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 21 766,08 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 49 973,06 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості, наданим Позивачем (а.с.6).

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 60414,47 грн., яка була задоволена судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.03.2009 року та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2013 з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить-14 599,67 грн. (а.с.а.с.4,5).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами та якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 14 599,67 грн.

Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 729,98 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору № DNH4KР95970045 від 05.06.2006 року, а саме пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 5.3, 5.4 кредитного договору, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 729,98 грн. задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, на підставі статей 525, 526, 530, 611, 624, 625, 629, 634, 1054 ЦК України, керуючись статтями 10, 11, 57-60, 64, 74, 88,169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (м. Соледар, вул. Бездворного буд.57, ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № DNH4KР95970045 від 05.06.2006 року у розмірі 14 599 грн.67 коп.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 729,98 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (м. Соледар, вул. Бездворного буд.57, ІПН - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № 3111, МФО 305299) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

18.12.2015

Головуючий суддя (підпис) Т.В.Давидовська