РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

04.08.2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з позовом до суду до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (надалі ПрАТ «Київський страховий дім») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 28.12.2014 року за участю автомобіля Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_2 та яким керував ОСОБА_1 та автомобіля BYD S6 під керуванням водія ОСОБА_3, який застрахував свою відповідальність в ПрАТ «Київський страховий дім», сталася ДТП, автомобілі були пошкоджені та спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_1 За даним фактом ДТП порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України та кримінальне провадження було направлено до суду, і в своїх показаннях ОСОБА_3 визнав свою провину за ч.1 ст. 286 КК України.

Посилаючись на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України позивачі просять стягнути (а.с. 50-54):

- з ОСОБА_3: - на користь ОСОБА_2 195247,48 грн. майнової шкоди від пошкодження автомобіля, - на користь ОСОБА_1 100000 грн. моральної шкоди та процесуальні витрати (1003,68 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи, 5000 грн. юридичне забезпечення, судові витрати).

- з ПрАТ «Київський страховий дім»: - на користь ОСОБА_2 50000 грн. страхових виплат від пошкодження автомобіля, - на користь ОСОБА_1 50000 грн. страхових виплат за шкоди, спричинену здоров*ю.

В судове засідання позивачі не з*явились, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначаючи про те, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не подав, у зв*язку з чим суд розглядає справу у його відсутність.

Представник відповідача - ПрАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду направлені заперечення ПрАТ «Київський страховий дім» в письмовому вигляді, в яких вони просять вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, як необґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами та передчасними.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 28.12.2014 року за участю автомобіля Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_2 та яким керував ОСОБА_1 та автомобіля BYD S6, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 сталася ДТП.

Згідно представлених до суду доказів, ОСОБА_2 є власником автомобіля Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.05.2012 року. (а.с. 8).

Власником автомобіля «BYD S6», державний номер НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу( а.с. 19).

Відповідальність власника транспортного засобу «BYD S6», державний номер НОМЕР_2, застраховано відповідно до полісу № АС/9333370 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», укладеного 09.04.2014року, зі строком дії з 12.04.2014 року по 11.04.2015 року. (а.с. 20). Згідно умов даного договору страхова сума за шкоду, спричинену життю та здоров*ю становить 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50000 грн., франшиза 510 грн.

В цьому полісі також зазначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Звертаючись з позовом до суду позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» суму страхового відшкодування у вигляді шкоди, спричиненої здоров*ю та майну за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.04.2014 р., поліс № АС/9333370 та з винної особи в ДТП ОСОБА_3 моральну шкоду та частину відшкодування, не погашену страховими виплатами. При цьому, в обґрунтування своїх вимог, позивачі посилаються на ті обставини, що провина ОСОБА_3 встановлена фактом притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, визнання ним провини під час допиту в якості підозрюваного та застосування ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України.

В обґрунтування розміру сум майнової та моральної шкоди посилаються на висновок автотоварознавчої експертизи № 1488 від 24.03.2015 року, згідно якої вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 245247,48 грн.(а.с. 22-33) та надані до позову копії чеків на лікування та обстеження. (а.с. 36-41).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Також, вимогами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 35.1. ст. 35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних

за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Як вбачається з позову та досліджених судом доказів 30.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, а 22.01.2015 року ОСОБА_1 також подав заяву до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

Доказів на підтвердження подачі або ОСОБА_2, або ОСОБА_1 заяви до ПрАТ «Київський страховий дім» про виплату страхового відшкодування до суду не надано, а тому суд погоджується з позицією відповідача про те, що на сьогодні у ПрАТ «Київський страховий дім» не виникло обов*язку щодо виплати страхового відшкодування та наявність порушення в діях страховика щодо невиплати страхового відшкодування, а тому вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ПрАТ «Київський страховий дім» про виплату страхового відшкодування на їх користь є передчасними та необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Ч.2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вимогами ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Посилання позивачів на те, що обставиною, яка підтверджує винність ОСОБА_3 в ДТП 28.12.2014 року є порушення відносно нього кримінальної справи за ч.1 ст. 286 КК України та визнання ним провини під час допиту в якості підозрюваного є необґрунтованим та не є підставою для звільнення від доказування в даній цивільній справі в розумінні ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Також, суд зазначає, що повідомлення про підозру під час розгляду кримінального провадження не є доказом в розумінні ч.4 ст. 61 ЦПК України, а є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до роз*яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Як встановлено судом, шкода, яку просять позивачі відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст.ст. 1187, 1188 ЦК України.

Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Однак, враховуючи вимоги ст. 1188 ЦК України позивачами належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення шкоди одній особі з вини іншої особи до суду під час розгляду справи не надано. Ані вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, ані постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, ані інші належні та допустимі докази на підтвердження провини ОСОБА_3 в ДТП до суду не надані, а тому суд вважає вимоги позивачів на теперішній час передчасними та необгрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в обґрунтування витрат на лікування позивач посилається на копії чеків на придбавання ліків.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі оборони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Однак, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу під час розгляду справи про наявність травми під час ДТП, діагнозу, призначення лікарів з переліком лікарських засобів та медичних препаратів, а тому, враховуючи заперечення відповідача з приводу належності цих доказів, суд не приймає ці докази, зазначаючи про їх неналежність та недопустимість під час розгляду даної справи.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідачів водія ОСОБА_3, вважаю, що такі вимоги також задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов'язковому зсуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

Дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлено передчасно та безпідставно, оскільки відсутні належні та допустимі докази на обґрунтування провини відповідача, причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача, розміру відшкодування моральної шкоди, що не позбавляє позивачів пред*явити майнові та моральні претензії у рамках кримінального провадження або після розгляду кримінальної справи в суді та притягнення винної особи до відповідності, дотримуючись усіх вимог чинного законодавства.

Також, у разі відмови в задоволенні позовних вимог не підлягають відшкодуванню і витрати по оплаті витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи, витрат на правову допомогу та судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що витрати на проведення експертного дослідження не відносяться до судових витрат, а документи на підтвердження витрат на правову допомогу подані без належного розрахунку проведених робіт.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП у вигляді майнової шкоди 195247,48 грн., моральної шкоди 100000 грн., страхових виплат 5000 грн., 50000 грн. шкоди, завданої здоров*ю, витрат за проведення авто товарознавчого дослідження 1003,68 грн., 5000 грн. юридичного забезпечення, судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :