Номер провадження: 22-ц/785/4814/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Одеська нотаріальна контора, про поновлення строку і про надання додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19. 03. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:
20. 08. 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Перша Одеська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому тривалістю в два місяці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилався на те, що його мати ОСОБА_4 розлучилася з його батьком ОСОБА_3 16 років тому, після чого до повноліття він проживав з матір`ю, а батько не виконував свої обов`язки по утриманню та піклування за дитиною, у зв`язку з чим мати подала до суду позов про стягнення аліментів, які батько своєчасно не сплачував. Не зважаючи на спроби позивача підтримувати стосунки, враховуючи заборгованість за аліментами ОСОБА_3 уникав спілкування з ним та його матір`ю. Батько помер у віці 40 років 07. 03. 2011 р., але його тітка ОСОБА_2 скрила від нього факт смерті батька і про це йому стало відомо лише весною 2014 р. Вказав, що працював за межами м. Одеси і служив у лавах Збройних сил України.

23. 09. 2014 р. було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом ОСОБА_1 і справа тривалий час розглядалася судом першої інстанції.

Справа судом першої інстанції по суті розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_2 , яка надала суду письмові заперечення про те, що позивачу своєчасно було відомо про смерть батька і відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19. 03. 2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку ОСОБА_1 для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Визначено ОСОБА_1 додатковий строк протягом двох місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розраховувати з дня набрання рішення законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з посиланням на те, що вона є рідною сестрою померлого спадкодавця і згідно ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги спадкування, і оскільки на спадщину більше ніхто не претендував, то у встановлений законом строк вона подала відповідну заяву до нотаріальної контори і отримала Свідоцтво про право на спадщину, а в іншому випадку спадщину могли б визнати відумерлою. Зазначила, що позивач не прийняв спадщину фактично, своєчасно не звернувся з заявою до нотаріуса, а звернувся до суду тільки 20. 08. 2014 р. і, що суд належно дослідив, проаналізував та дав оцінку доказам у справі, обґрунтуванню та обставинам позову, поясненню свідка, письмовим доказам. Вказала, що внаслідок порушення закону спір був юридично неправильно й однобоко розв`язаний, що привело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення. Посилається на те, що позивач своєчасно знав про смерть спадкодавця, який останні 5-7 років ніде не працював, час від часу мешкав у неї в квартирі та часто одержував від неї матеріальну допомогу. Вважає необґрунтованим позов тому, що від дня смерті батька позивача 07. 03. 2011 р. до його призову на військову службу минуло аж 5 місяців та 3 дні з відправленням у військову частину 10. 11. 2011 р., тобто позивач мав час на оформлення спадщини. Вважає, що показання свідка ОСОБА_5 , на які послався суд, є протиречивими, непослідовними та явно неправдивими. Посилається на п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05. 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування і на розділ 2 лист Вищого спеціалізованого суду України від 16. 05. 2013 р. № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування з роз`ясненнями закону і положень цієї постанови Пленуму Верховного Суду України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , представник ОСОБА_2 , підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_7 , представник ОСОБА_1 , вважає рішення суду правльним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 і визначаючи йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька на протязі двох місяців суд першої інстанції виходив з положень ст. 1272 ч. 3 ЦК України і визнання поважними причин пропуску строку прийняття спадщини позивачем у вигляді необізнаності позивача про смерть спадкодавця-батька ОСОБА_3 .

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За ст. ст. 1258, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той ж подружжя, який його пережив, та батьки; у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

За роз`ясненнями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30. 05. 2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожна людина має право на справедливий судовий розгляд та доступ до суду, а за ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 і ОСОБА_8 .

Відповідач ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_3 .

За постановою Центрального районного суду м. Одеси від 30. 10. 1998 р. з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 27. 10. 1998 р. і до повноліття дитини, тобто до 13. 02. 2009 р. на підставі ст. 80 КпШС України, що батьки зобов`язані утримувати дітей, і оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 були в зареєстрованому шлюбі, від якого мали одну дитину.

Згідно ксерокопії паспорта ОСОБА_1 зареєстрований з 20. 03. 2007 р. в АДРЕСА_1 .

Згідно Дубліката від 17. 01. 2011 р. свідоцтва про право власності від 14. 12. 1999 р., виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, ОСОБА_3 та його батькам ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (за свідоцтвом про народження ОСОБА_3 ) в рівних частках на праві спільної часткової власності належить 248/1000 (2 житлові кімнати, площею 23,3 кв. м. та 30,62 кв. м., з загальними коридорами, вбиральнею, ванною кімнатою), що складає 73,82 кв. м. квартири АДРЕСА_2 , а загальна площа усієї квартири АДРЕСА_2 з 7 кімнат складає 297,15 кв. м.

07. 03. 2011 р. у віці 40 років помер ОСОБА_3 , який проживав окремо від позивача ОСОБА_1 і його матері ОСОБА_8

29. 03. 2011 р. до Першої Одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 (сестра померлого ОСОБА_3 ), проживаюча в АДРЕСА_3 , з заявою про прийняття спадщини, в тому числі частки квартири під АДРЕСА_2 з вказівкою, що інших спадкоємців, передбачених законом та пережившої дружини немає.

06. 09. 2011 р. до Першої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_3 , з проханням оформити на неї майно після смерті її брата ОСОБА_3 з вказівкою, що інших родичів немає і вона є спадкоємицею першої черги.

05. 12. 2011 р. до Першої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 , проживаюча в АДРЕСА_3 з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її брата ОСОБА_3 з вказівкою, що інших спадкоємців за законом та пережившого подружжя померлого немає.

За свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05. 12. 2011 р. спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , (в тому числі прийнятого ОСОБА_3 після смерті батьків і неоформленого) є його сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, яка зареєстрована і проживає в АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 уникав спілкування з позивачем та його матір`ю і позивач взнав про смерть батька весною 2014 р. і у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 знав у 2011 р. про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3

02. 07. 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори, яка надала йому письмову відповідь від 02. 07. 2014 р., що ним було пропущено строк, встановлений ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини, і він може за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини, а також роз`яснено, що за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи і сторонами не спростовані.

Апеляційний суд за вказаних обставин і на підставі зазначених правових положень не вбачає підстав вважати необгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач з поважних об`єктивних причин у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знав про смерть батька тому, що у зв`язку з цим позивач не міг своєчасно реалізувати своє право на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, що у даній справі не спростовано і відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, які б це спростовували.

При цьому, апеляційний суд враховує зазначені вище обставини справи, окреме проживання і відсутність спілкування з батьком, що не оспорює відповідач та що відповідачем не спростовано, і вважає, що це позбавило ОСОБА_1 можливості вчасно дізнатися про смерть батька та у визначений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Одночасно апеляційний суд враховує посилання позивача ОСОБА_1 , що не зважаючи на спроби позивача підтримувати стосунки з батьком, враховуючи заборгованість за аліментами ОСОБА_3 уникав спілкування з позивачем та його матір`ю, що з боку відповідача ОСОБА_2 не оспорювалося і не спростовувалося.

Крім того, відповідачем ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем другої черги, не надано суду першої інстанції і апеляційному суду доказів, що позивач ОСОБА_3 , який є спадкоємцем першої черги, своєчасно (в тому числі, на протязі місяця з дня смерті спадкодавця як видно з письмових заперечень відповідача) взнав про смерть свого батька ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і мав можливість у встановлений законом 6-місячний строк звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а з посилань позивача видно, що він дізнався про смерть батька весною 2014 р., що підтверджено показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_5 і не спростовано у справі.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги наявність неодноразової вказівки в заявах спадкоємця другої черги відповідача ОСОБА_2 на протязі березня-грудня 2011 р. до нотаріальної контори з питань прийняття і оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 про відсутність у спадкодавця ОСОБА_3 інших спадкоємців.

В апеляційній скарзі і в матеріалах справи відсутні доведені належним чином ОСОБА_2 обставини та доводи, які б спростовували б вищевикладені обставини та висновки суду.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення із заявою для прийняття спадщини з поважних причин і такий строк у відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України підлягає поновленню.

Не суперечить закону і відноситься до компетенції суду визначення судом ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю саме двох календарних місяців з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Наведення судом першої інстанції у рішенні даних про те, що з 10. 11. 2011 р. по 08. 11. 2012 р. позивач за призовом знаходився на строковій військовій службі в Збройних Силах України і показань свідка ОСОБА_5 про працю з позивачем у 2011 р. в м. Черкаси на будівництві у приватних осіб, і повернення позивача до цієї ж діяльності в м. Черкаси після повернення з військової служби з поверненням позивача в м. Одесу у 2014 р. і, що позивач жив з матір`ю, батьки давно розлучилися і батько їм не допомагав не спростовують вказані висновки суду щодо поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини і не є визначальним для вирішення спору у даній справі.

При цьому, апеляційний суд враховує, що за наведеними вище правовими положеннями визначальним для розгляду даної справи є визначення поважності пропуску з боку позивача ОСОБА_1 саме встановленого законом 6-місячного строку після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , що мала місце 07. 03. 2011 р.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на розділ 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16. 05. 2013 р. № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, то рішення суду у даній справі не суперечить викладеним в ньому положенням, але вказаний лист є різновидом методологічної допомоги судам загальної юрисдикції і не може застосовуватися судами як правова підстава для вирішення конкретної цивільної справи.

Одночасно апеляційний суд вважає необхідним зазначити про невідповідність певних викладених в апеляційній скарзі положень цього листа самому офіційному тексту цього листа.

Так, викладені в апеляційній скарзі положення цього листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в частині того, що не може бути визнано поважною причиною необізнаність про смерть спадкодавця, відсутні в тексті самого листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а викладені в апеляційній скарзі посилання на положення цього листа щодо положень ст. 59 ч. 2 ЦПК України, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, умовчують продовження цього положення у самому вказаному листі, що хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків, що не має відношення до даної справи, в якій поважною причиною не подання позивачем заяви про прийняття спадщини визнано необізнаність позивача про сам факт смерті спадкодавця.

Таким чином, висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду у даній справі є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19. 03. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

В. А. Станкевич

О. А. Ступаков