Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
_____________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Первомайськ

Справа :484/4950/15-ц

Номер провадження : 2/484/2375/15

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що 12.08.2006 р. він зареєстрував з відповідачем шлюб, який за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 20.09.2010 р. розірвано. Від даного шлюбу має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з відповідачкою. Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2010 р. він сплачує на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку. 14.10.2015 р. він уклав шлюб з ОСОБА_5, від даного шлюбу має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того позивач посилається, що його батьки пенсійного віку, отримують мінімальну пенсію та також можуть потребувати його допомоги. Враховуючи викладене просить позов задовольнити.

Відповідач надала суду письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона не працює, у неї зараз немає ніякого доходу і вона не може утримувати дитину. Просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник, яка є його дружиною ОСОБА_5 позов підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2010 р. у справі № 2-2133/2010 з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач 14.10.2014 р. уклав шлюб з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 426; свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 111885.

У даному шлюбі у позивача 14.03.2015 р. народився син ОСОБА_6, про що Виконавчим комітетом Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 07 від 17.03.2015 р.; свідоцтво про народження серії І-ФП № 217671.

Син позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає разом з позивачем та його дружиною, яка на даний час не працює у звязку із здійсненням догляду за дитиною.

Позивач на час розгляду справи не працює, інших джерел доходів не має, що не заперечувалось відповідачем.

Родина позивача отримує дохід у виді одноразової допомоги при народженні дитини, яка становить 860,00 грн. щомісячно.

Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8.

Син позивача та відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом із матірю відповідачем у справі.

Відповідач на час розгляду справи не працює, інших джерел доходів не має, що не заперечувалось позивачем.

Позивач не працевлаштований, не є інвалідом, не страждає на хронічні хвороби; на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину ОСОБА_5, яка на даний час не працює у звязку із здійсненням догляду за дитиною; за рішенням суду сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не працевлаштована, не є інвалідом, не страждає на хронічні хвороби; має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною четвертою статті 223 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 184 СК суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 5 лютого2014 року в справі за № 143цс13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статтей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи те, що позивач на день ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів у частці від доходу працював, однак після цього звільнився і на даний час не працевлаштований, не отримує регулярного доходу, має іншу сімю, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і свідчить про зміну матеріального стану та з урахуванням вищенаведеного рішення ВСУ, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу його присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2010 р. у справі № 2-2133/2010 у частці від заробітку (доходу) на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі.

Твердження відповідача, що нестабільність державної грошової одиниці гривні, яка має тенденцію зменшення вартості, призведе до порушення прав її дитини на достойне життя, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Твердження позивача, що його батьки є пенсіонерами і також можуть потребувати його матеріальної допомоги, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначено позивачем вони отримують пенсію за віком; доказів що за станом здоровя та матеріальним станом вони перебувають на його утриманні позивачем суду не надано.

Розмір аліментів, визначений позивачем у твердій грошовій сумі 390,00 грн. узгоджуються з нормами ч. 2. ст. 182 СК України, яка передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, під час захисту одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час зміни та визначення розміру аліментів суд враховує відповідно до частин 1, 2 ст. 182 СК України обставини, що мають істотне значення у справі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, а також ту обставину, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері та з метою забезпечення інтересів дитини та захисту її права на утримання батьками, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з позивача, слід змінити шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2010 р. у справі № 2-2133/2010 з ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 390,00 грн. (триста девяноста грн. 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Отже, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду законної сили.

Розмір аліментів, що визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити в повному обсязі;

змінити розмір аліментів, що стягуються на виконання рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2010 р. у справі № 2-2133/2010 з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 390,00 грн. (триста девяноста грн. 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю.Фортуна