Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Нагорняка В.А.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 2 084 626,36 грн, стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 15 798,29 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 03 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 48 107 доларів США з терміном повернення до 03 липня 2014 року та сплатою 14,49 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03 липня 2008 року з ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за яким до позивача перейшло право вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_3

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань станом на 10 січня 2014 року утворилася заборгованість, яка складається з 46 760,09 доларів США - заборгованості за тілом кредиту, 9 327,33 доларів США - заборгованості за відсотками, 1 636 319,61 грн - пені.

Крім того, 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) з лімітом 13 400,00 грн. Станом на 10 січня 2014 року заборгованість за цим договором складає 15 798,29 грн.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 084 626,36 грн та судовий збір у сумі 3 654 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 15 798,29 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, змінено рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позовних вимог до неї.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2015 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог до нього.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду від 17 лютого 2015 року та залишити в силі рішення місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 48 107 дол. США з кінцевим терміном повернення до 03 липня 2014 року та сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених у договорі.

Внаслідок неналежного виконання боржником своїх грошових зобов'язань станом на 10 січня 2014 року утворилася заборгованість, розмір якої складає 2 084 626,36 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в позові до ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із відсутності доказів того, що договір купівлі-продажу кредитного портфеля набрав чинності, а також із відсутності розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором від 03 липня 2008 року.

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідачів є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, які визначені кредитним договором.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2008 року, а також стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором від 03 липня 2008 року про кредитування поточного рахунку (овердрафт).

Апеляційний суд, вирішуючи спір, відмовив у задоволенні позову лише до ОСОБА_3

При цьому суд зазначив, що ОСОБА_3 не заперечував наявність заборгованості перед банком, але вважав не визначеним її розмір.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

З урахуванням наведеного суд і сам не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем.

Втім, на порушення вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначене вище уваги не звернув.

Що стосується передачі ПАТ «ОТП Банк» покупцю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитного портфеля, всіх документів і недоведення останнім виконання п. п. 4.1, 4.3 договору купівлі-продажу, то ці обставини не були предметом даного спору.

При цьому апеляційний суд не надав оцінки тій обставині, що ОСОБА_3 брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, проте клопотань про витребування акта передачі документів не заявляв.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

В.А. Нагорняк

В.А. Черненко

С.П. Штелик