АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/16230/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Літвінов В.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право та помилково відмовив у відкритті провадження у даній справі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4

Відмовляючи у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що існує спір про право, а тому заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Проте, колегія судів вважає зазначений висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Разом з тим, в порушення вищезазначеної норми закону, мотивів, з яких суд дійшов висновків щодо наявності спору про право, ухвала суду не містить. Суд обмежився лише описовою частиною та цитуванням ч.4 ст. 256 ЦПК.

Вказуючи на наявність спору про право, судом не зазначено з чого саме він виходив, дійшовши такого висновку.

За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості перевірити висновки суду на предмет їх правильності, а тому ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 не може вважатися обгрунтованою та підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В. Соколова