РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши, що її повнолітній син ОСОБА_5 навчається у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр», форма навчання дена, контрактна та паралельно навчається у Житомирському військовому інституті ім.. С,П, ОСОБА_6 за програмою підготовки офіцерів, в силу чого сину необхідна матеріальна допомога, а відтак просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1800 грн., щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що навчання як в університеті, так і на військовій кафедрі інституту, відбувається два роки, сесії двічі на рік, кожна сесія на протязі трьох неділь та двох військово-навчальних зборів, кожний тривалістю один місяць. Вартість харчування щоденно складає 100,00 грн., проїзд з м. Вінниці в м. Житомир і назад коштує 150,00 грн. кожна поїздка. Зазначив, що позивач понесла витрати за придбання військової форми на Центральному ринку м. Вінниці в розмірі 5000,00 грн. Навчання сина повязується з удосконаленням його особистих здібностей та з перспективою майбутнього працевлаштування. Оплата навчання здійснюється рівними частинами два рази на курс.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував частково, зазначивши, що має постійне місце роботи в ПАТ «Вінницяобленерго», згодний виплачувати кошти на навчання сина в розмірі 1/11 частки від його доходу, або 750,00 800,00 грн. щомісячно. Посилався на те, що на його утриманні є малолітня донька та хвора мати пенсіонер, на утримання яких також необхідні кошти.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АМ № 284798, виданого 17.02.1995 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, ОСОБА_2 являється батьком, а ОСОБА_3 являється матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с. 6).

Крім цього, ОСОБА_3 являється матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с. 6 на звороті), а ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зміст довідки № 212 від 17.10.2015 року, виданої Громадською організацією Садівничо-дачне товариство «Писарівський», вказує, що ОСОБА_3 та її діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно постійно проживають в СДТ «Писарівський», СТ «Жиліщник» буд. № 23. (а.с. 7).

Відповідно до довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «Віницяобленерго», ОСОБА_3 дійсно працює у ПАТ «Вінницяобленерго» на посаді інженера, заробіток в період з 04. 2015 року по 09.2015 року склав: фактично нараховано 32294,19 грн.; фактично отримано 25213,88 грн. (а.с. 8).

Довідка № 351 від 13.10.2015 року та Договір про навчання у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» вказує, що ОСОБА_4 являється студентом 1 курсу денної, контрактної (договірної) форми навчання факультет машинобудування та транспорту, період навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року, загальна вартість освітньої послуги становить 17900,00 грн. за весь термін навчання, що складається з двох курсів, з вартістю по 8950 грн. 00 коп. за перший та другий курси (а.с. 10, 11).

Відповідно до довідки № 39.3-18/121/234 від 11.11.2015 року та довідки № 3 від 16.11.2015 року, виданих Житомрським військовим інститутом імені ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01.09.2015 року і по теперішній час проходить військову підготовку на факультеті військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова. Форма навчання денна, за контрактом. Оплата за весь курс навчання становить 12000,00 грн. (а.с. 12, 13).

Копії квитанцій виданих Вінницькою філією «Приватбанк» зазначають, що ОСОБА_4 сплатив 12.08.2015 року за навчання у ВНТУ 4475,00 грн., 80,00 грн., 14,50 грн., та копії квитанцій виданих Житомирським відділенням «Приватбанк» зазначають, що ОСОБА_4 сплатив 03.11.2015 року на користь Житомирського військового інституту 3001,00 грн., а саме: за навчання 2475,00 грн. і за комунальні послуги 526,00 грн. (а.с. 14).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» на денній, контрактній (договірній) формі навчання факультет машинобудування та транспорту, з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року, загальна вартість навчання становить 17900,00 грн., при цьому, під час навчання проходить військову підготовку на факультеті військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова, за контрактом, з оплатою за весь курс військової підготовки 12000,00 грн., що в загальному становить 29900 грн. 00 коп.

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідач в судовому засіданні не надав жодного доказу щодо неможливості надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, що дає підстави суду вважати про наявну можливість у відповідача надавати відповідну допомогу, оскільки наявність у відповідача малолітньої доньки та мати, яка є пенсіонером, не є обставинами, які унеможливлюють відповідача виконувати відповідний обовязок.

Норма ч. 2 ст. 200 СК України вказує на те, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд при ухваленні рішення не бере до уваги та відхиляє як доказ посилання позивача та його представника на те, що позивач понесла витрати за придбання військової форми на Центральному ринку м. Вінниці в розмірі 5000 грн. 00 коп., витрат за оплату відповідного проїзду з м. Вінниці до м. Житомира в розмірі 150 грн. 00 коп. за 6 поїздок, та витрат на щоденне харчування вартістю 100 грн. 00 коп., оскільки такі обставини не були підтвердженні належними та допустимими доказами, в тому числі різного роду первинними фінансово-бухгалтерськими документами, а саме: квитанціями, чеками, касовими ордерами, проїзними документами тощо, що обєктивно позбавляє суд оцінити такі докази та врахувати їх при прийнятті рішення.

За даних обставин, врахувавши надані на дослідження суду докази, з огляду на те, що в судовому засіданні підтвердились належними та допустимими доказами обставини необхідності оплати за навчання ОСОБА_4 у Вінницькому національному технічному університеті та у Житомирському військовому інституті ім. С.П. Корольова в загальному розмірі 29900 грн. 00 коп., витрати на що, в розумінні вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 198 СК України, сторони зобовязані нести в рівних частинах, тобто по 14950 грн. 00 коп. кожний із батьків, беручи до уваги те, що позивач обрав спосіб захисту відповідного права шляхом стягнення коштів періодичними платежами щомісячно, що не заперечувалось відповідачем, враховуючи, що до закінчення відповідного навчання залишилось близько 19 місяців, в силу чого, з врахуванням наявності інших, повязаних із навчанням сина платежів та витрат, сплату яких позивач підтвердив відповідними чеками, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на сина в розмірі 850 грн. щомісячно до закінчення ОСОБА_4 навчання в Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» та у Житомирському військовому інституті ім. С.П. ОСОБА_6, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 23.11.2015 року, з розподілом судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,214 ЦПК України , ст.ст. 198, 199, 200, 201 СК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 850 грн. 00 коп. щомісячно, до закінчення ОСОБА_4 навчання в Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» та у Житомирському військовому інституті ім. С.П. Корольова, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 23.11.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя