Провадження 2/127/6917/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», третя особа без самостійних вимог Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання недійсним договору факторингу, -

в с т а н о в и в:

позов мотивований тим, що 24.07.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір та договір застави транспортного засобу, а також договір поруки між ПАТ «УкрСиббанк» та ФОП ОСОБА_4 Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 борг в сумі 14 870,16 доларів США, що становить еквівалент 138 029,28 грн. станом на 13.03.2014 року. Проте, 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір факторингу № 17, за яким банк відступив право вимоги за кредитним договором № 0 від 24.07.2008 року та договором застави транспортного засобу. Позивач вважає даний договір недійсним, оскільки предметом договору факторингу є передача права вимоги в сумі 358 198,49 грн., що значно більше суми боргу, яка визначена за рішенням суду від 28.01.2015 року, що порушує права позивача. Відповідно до ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір факторингу № 17 від 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в частині відступлення права вимоги за договором про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.07.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_2 позов не визнав, подав письмові заперечення (а.с. 63).

Представник ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, проте подав письмові заперечення. Суд розглянув справу у відсутність представника відповідача ОСОБА_5, оскільки його неявка в судове засідання є повторною, крім того, поважних причин неявки він не повідомив.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 24.07.2008 року між ПАТ УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 на суму 23 348 доларів США (а.с. 30-38).

Відповідно до п. 9.6 договору позичальник, уклавши цей договір, надав банку згоду/право передавати права та обов`язки банку третій особі без отримання на це додаткової згоди позичальника.

24.07.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 219283 (а.с. 40-42).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2015 року у справі № 127/6025/14-ц стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг по кредитному договору від 24.07.2008 року станом на 13.03.2014 року в сумі 14 870,16 доларів США, що становить еквівалент 138 029,28 грн. (а.с. 27-29).

В судовому засіданні було також встановлено, що 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» («Клієнт») та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» («Фактор») був укладений договір факторингу № 17, відповідно до якого до клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобовязався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.2 права вимоги права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору (а.с. 6-11).

Відповідно до наданого реєстру також передане право вимоги по кредитному договору № 0 від 24.07.2008 р., укладеному із ОСОБА_3, борг по якому станом на 20.04.2015 року визначений ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 17 010,37 доларів США, що становить еквівалент 358 198, 49 грн. (а.с. 21-22).

Розрахунок по договору факторингу підтверджений відповідним платіжним дорученням із відміткою банку про надходження платежу на суму 7 225 161,83 грн. (а.с. 25).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що договір факторингу в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_3 є недійсним, оскільки сума боргу, що визначена ПАТ «УкрСиббанк» не відповідає тій, яка визначена за рішенням суду і цим порушуються майнові права позивача, оскільки у ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» виникне право вимоги саме на суму, що визначена по договору факторингу.

Проте, такі твердження позивача щодо недійсності договору є безпідставними з огляду на наступне.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, станом на 20.04.2015 року сума боргу ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» була визначена банком в розмірі 358 198,49 грн.

Позивачем не доведено, що станом на момент передачі права вимоги його заборгованість перед банком була іншою.

Суд враховує, що ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора станом на 13.03.2014 року на суму 14 870,16 доларів США (еквівалент 138 029,28 грн.) не припиняє дії зобов`язання ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» і не звільняє боржника від виконання свого зобов`язання.

Також суд приймає до уваги, що зобов`язання ОСОБА_3 визначено у валюті, тому станом на 20.04.2015 року сума заборгованості визначена ПАТ «УкрСиббанк» з врахуванням зміни курсу валют, встановленого НБУ, про що представник відповідача ОСОБА_5 зазначив в своїх запереченнях.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи те, що в судовому засіданні і на підставі наданих доказів було встановлено, що договір факторингу від 20.04.2015 року відповідає вимогам ст.ст. 514, 1077-1086 ЦК України, порушення прав позивача ОСОБА_3 не встановлено, підстав для визнання цього договору недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України немає.

Також представники сторін в судовому засіданні повідомили, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа 127/6025/14-ц про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 в сумі 14 870,16 доларів США (еквівалент 138 029,28 грн.) з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ ФК «Довіра та гарантія».

Таким чином, станом на день ухвалення цього рішення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не пред`явило вимоги до ОСОБА_3 про стягнення боргу в більшому розмірі, ніж визначено за рішенням суду від 28.01.2015 року, а навпаки, вживаються заходи щодо належного виконання ОСОБА_3 свого боргового зобов`язання в сумі станом на 13.03.2014 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 514, 526, 1077-1086 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя