Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1. про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним між сторонами 18 листопада 2008 року. В обгрунтування позовних вимог, банк посилався на неналежне виконання умов кредитного договору зі сторони відповідача, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 31 січня 2014 року у останньої виникла заборгованість в сумі 18 990,04 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 7 514,64 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 8 484,12 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 612,80 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 880,48 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь позивача заборгованість в розмірі 18 990,04 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 листопада 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1. укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 5 тис. грн зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості. Термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії кредитної картки. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_1. ознайомилась і погодилась з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с. 7-13).

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 31 січня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 18 990,04 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 514,64 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 8 482,12 грн, штрафу (фіксована частина) - 250 грн, штрафу (процентна складова) - 294,75 грн .

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно визначившись з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини в повному обсязі та надавши оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, взявши до уваги заяву відповідача у вигляді заперечень, подану нею 08 травня 2014 року (а.с. 27) про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Апеляційним судом обґрунтовано враховано, що строк дії картки закінчився у листопаді 2010 року, останній платіж проведено відповідачем 23 грудня 2010 року, в той час, як позивач звернувся до суду із даним позовом лише 28 березня 2014 року, тобто з пропуском строків позовної давності.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу із закінченням терміну дії картки, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л.Ізмайлова
М.І. Наумчук