АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2806/15 Головуючий 1 інст. - Зінченко Ю.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернулася з позовом, у якому просила стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у відшкодування майнової шкоди страхове відшкодування в розмірі 36974, 11 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1924,68 грн., інфляційні витрати в розмірі 1376,62 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 230,96 грн., всього 40506,37 грн. Стягнути з ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. та франшизу у розмірі 1000 грн.. Стягнути з відповідачів на її користь додаткові витрати 3500 грн. та судові витрати.

03.02.2015 року позивач звернувся із заявою про залишення позовних вимог до ОСОБА_4 без розгляду. Ухвалою суду від 03.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 залишені без розгляду.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 03 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до СК задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПрАТ «УОСК» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим.

При ухваленні рішення судом першої інстанції занижено вартість дослідження майна не маючи на те спеціальних знань в галузі оцінки майна та невірно розраховані суми відшкодування.

Вказує, що жодних розрахунків та джерел походження інформації для їх здійснення, оскаржуване рішення не містить.

Також у апеляційній скарзі звертає увагу на те, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу судом не враховано в якому статусі брала участь особа, що представляла позивача.

Представник позивача подала заперечення на апеляційну скаргу в яких просить рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, щострахове відшкодування не виплачено, а тому має місце невиконання грошового зобов"язання, що тягне за собою відповідальність у вигляді 3 %, пені і інфляційних втрат.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повинна сплатити позивачу вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу, що підлягає виплаті без ПДВ в сумі 31927 грн.36 коп. з нарахуванням 3% річних, інфляційних втрат, пені.

Однак із цим висновком судова колегія погоджується частково із таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 18 січня 2014 року о 21 год 50 хв. сталася ДТП в результаті якої автомобіль позивача ОСОБА_2 зазнав механічні пошкодження . Винним у скоєнні ДТП визнано водія ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована за договором обов»язкового страхування у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» Франшиза становить 1000 грн.

15 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.44). 22 липня 2014 року відповідач надав відповідь, що відповідно до ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення щодо виплати 24 329 грн. 07 коп., франшиза 1000 грн.

Позивач не погодилась з розміром страхового відшкодування, вважаючи його недостатнім і звернулась до ТОВ «Радар-1». Згідно звіту № 233 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ вона складає 37974 грн.11 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції помилково виходив з того, що саме СК повинна відшкодувати майнову шкоду, завдану позивачу.

СК не є заподіювачем шкоди, а є стороною договору за яким вона зобов»язалась сплатити страхове відшкодування, розмір якого не є тотожнім з розміром заподіяної майнової шкоди.

Згідно ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, потерпілій особі відшкодовується фактична майнова шкода в повному обсязі за рахунок страхового відшкодування (сплаченого СК) + різниця (сплачена винною особою між фактичною шкодою і страховим відшкодуванням).

Зазначені вимоги норм матеріального права залишилися по за увагою суду першої інстанції і помилково було стягнуто з відповідача фактичну майнову шкоду замість страхового відшкодування.

На час розгляду справи відповідач страхове відшкодування не сплатив.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Розрахунок інфляційних втрат складає 1325 грн. 93 коп. виходячи з наступного.

Індекси інфляції 100,8 х 102,90 х 102,4=1054,54 х 100=105,45-100=5,45

Сума боргу 24329,07 грн. :100 х 5,45 = 1325 грн. 93 коп.

Три проценти річних складають: сума боргу 24329,07 грн. х 3% : 100 6365 х76 (днів) = 151 грн. 97 коп.

Пеня: сума боргу 24329,07 грн. х 25 (ставка пені): 100 :365 х 76 =1266 грн.44 коп.

Всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 27073 грн. 41 коп.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем сплачено судовий збір 480 грн. 07 коп. Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 27073 грн. 41 коп., тобто відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає 1% від суми задоволених позовних вимог 270 грн. 73 коп., всього 27344 грн. 14 коп.

Враховуючи вищенаведене, судове рішення підлягає зміні, позовні вимоги частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 лютого 2015 року - змінити.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування 24 329 грн. 07 коп.; три проценти річних -151 грн.97 коп.; інфляційні втрати -1325 грн. 93 коп.; пеню - 1266 грн. 44 коп., судовий збір в сумі 270 грн. 73 коп., всього 27 344 грн. 14 коп.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат за проведення дослідження 1000 грн. - відмовити.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову і стягненні витрат на правову допомогу 1500 грн. - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -