АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/792/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/1529/15 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Герчак М.Є.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2; представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи - органу опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначила, що ОСОБА_3 як до розірвання шлюбу, так і після, з 2009 року, не проявляє жодного інтересу до дитини, злісно ухиляється від виховання і матеріального утримання дитини, та просила позбавити його батьківських прав.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року у позові відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Посилається на те, що суд не врахував обставин ухилення відповідача від виконання батьківського обов'язку, що стверджується висновком органу опіки і піклування, показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 Крім того, суд безпідставно відмовив у прослуховуванні запису телефонних розмов відповідача, котрими підтверджується його байдуже ставлення до дитини. А також, суд невірно надав перевагу одних доказів над іншими, зокрема, показам свідка ОСОБА_7

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, зокрема, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, котрий підтримав апеляційну скаргу та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_3, котрий апеляційної скарги не визнав, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 28 серпня 2006 року. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З літа 2009 року до осені 2011 року дитина проживала із дідом - батьком відповідача - ОСОБА_8, оскільки батьки дитини перебували на заробітках в Іспанії. Восени 2011 року позивачка та відповідач внаслідок розладу сімейних стосунків припинили спільне проживання. Рішенням Заліщицького районного суду 18 жовтня 2011 року шлюб між ними розірвано. Восени 2011 року позивачка вивезла малолітнього сина до Італії. На даний час дитина проживає з матір'ю, перебуваючи на її утриманні. Відповідач перебуває на заробітках в Іспанії.

Відповідно до висновку №02-1037/02-20 від 08.07.2015 року орган опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, виходячи з інтересів малолітньої дитини та зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Пред'являючи позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, позивачка зазначала, що він не бажає займатись вихованням малолітнього сина, життям та здоров'ям його не цікавиться, не виявляє інтересу до його навчання та внутрішнього світу, що, на думку позивачки, є доказом самоусунення та свідомого нехтування відповідачем батьківським обов'язком (а.с.6).

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

3.Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

4. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу.

5. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Підстави для позбавлення батьківських прав, які зазначені в указаній нормі є вичерпними, тому жодні інші обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав одного з батьків.

Згідно із п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанови) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що позивачкою не доведено і судом не встановлено свідомого нехтування батька своїм обов'язком спілкування з дитиною. При цьому суд врахував конкретні обставини справи, що заслуговують на увагу, а саме: ворожі стосунки між батьками дитини, проживання батька та дитини тривалий час за кордоном в різних країнах, неповідомлення матір'ю батька про конкретне місце перебування дитини.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду як із таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апелянта, що суд не прийняв до уваги факту ухилення відповідача від виховання дитини без будь-яких поважних причин колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що спростовані у суді першої інстанції показами свідка ОСОБА_7 про те, що відповідач протягом перебування вдома (грудень 2010 р. - січень 2011 р.), багато уваги приділяв сину та проводив з ним більшість свого часу. Окрім того, відповідач піклувався про дитину, висилав сину речі, кошти та забезпечував його необхідним в той час, коли дитина проживала в будинку його батьків. Також залишився недоведеним факт невиконання відповідачем батьківських обов'язків по відношенню до сина, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, відповідач надавав дитині матеріальну допомогу із-за кордону, в той час як вона проживала в будинку його батьків, приїжджаючи в Україну він також проводив дозвілля з сином, однак у зв'язку із відсутністю інформації щодо конкретного місця знаходження дитини, спілкування з дитиною припинилось.

Оскільки з показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не вбачається свідомого ухилення відповідача від обов'язку по вихованню дитини, посилання ОСОБА_1 на покази даних свідків не заслуговують на увагу колегії суддів, у зв'язку з чим не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги, що суд надав перевагу одних доказів над іншими.

Твердження позивачки, що суд безпідставно відмовив у прослуховуванні запису телефонних розмов відповідача, котрими підтверджується його ставлення до дитини, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки із зазначених розмов не вбачалось свідомого нехтування батьком своїми обов'язками.

Із урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи ОСОБА_1 про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 317,319, 324,325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

Н.М. Храпак