У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19 травня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 2, відповідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс» надало ОСОБА_4 кредит у сумі 121 650 грн., а ОСОБА_4 зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком 1 до нього.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 2 ТОВ «Кредитні ініціативи».

З метою захисту своїх прав, на виконання умов кредитного договору відповідачу була направлена письмова вимога про дострокове повернення кредиту, яка на день подання позову не була задоволена.

Посилаючись на порушення відповідачем ОСОБА_4 умов договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 160 110 грн 63 коп., а також судові витрати.

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним правочину, обґрунтовуючи його тим, що при укладенні договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ПростоФінанс» не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України. Зміст договору суперечить ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року (Закон України від 11 січня 2006 року № 3302-ІV «Про приєднання України до Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг»). Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ПростоФінанс».

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» та позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість по кредитному договору від 14 травня 2008 року № 2 на загальну суму 160 110 грн 63 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», а позов ОСОБА_4 задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» та зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив із необґрунтованості позовів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову в цій частині, апеляційний суд обґрунтовано виходив із доведеності позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в не скасованій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2014 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко