Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"22" грудня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., при секретарі Мащенко Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду позовом до ОСОБА_2 про стягнення отриманої соціальної допомоги держави на утримання дитини ОСОБА_3, 08.01.2005 року, в обґрунтування якого вказала, що її онук ОСОБА_3, опікуном якого вона є, отримує соціальну допомогу від держави, як сирота після смерті матері. Рішенням суду відповідач позбавлений батьківських прав, оскільки злісно ухиляється від виконання батьківських обовязків. В період з 01.01.2015 року по 30.05.2015 року відповідач отримав соціальну допомогу на дитину та привласнив суму 5000,00 грн. та звернув їх на свою користь. Вказані обставини позивач підтвердив в судовому засідання під час вирішення позову про позбавлення його батьківських прав. На вимоги позивача про повернення коштів відповідач не реагує, що було підставою для звернення до суду. Відповідач втратив право на державну допомогу дитині, тому зобовязаний повернути позивачу отриману суму 5000,00 грн. в якості допомоги по утриманню дитини. Дитина проживає з позивачем та перебуває на його утримані, позивач є опікуном дитини. На підставі зазначеного просила стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 5000,00 грн., отримані в якості соціальної допомоги держави на утримання дитини ОСОБА_3, 08.01.2005 року.

Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 31.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, актовий запис № 60.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 28 січня 2008 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4 померла 26 січня 2008 року.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.01.2015 року №14/2 малолітньому ОСОБА_3 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Дитина тимчасово влаштована до сімї бабусі, ОСОБА_1.

Рішенням Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.02.2015 року №34 ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки № 1567 від 05.11.2015 року Комітету самоорганізації населення «Мирний» ОСОБА_1 з 2014 року однією сімєю проживає з онуком ОСОБА_3 за адресою м.Маріуполь, тупик Мисливський, буд.1.

На підставі наведених доказів судом встановлено, що з 2014 року малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає однією сімєю з ОСОБА_1, яка повністю за власний рахунок забезпечує його утримання та здійснює піклування за ним.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 з 27.01.2008 року по 01.05.2015 року було призначено пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Пенсійні виплати за 2014 рік склали 12 588,00 грн., що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя від 07.12.2015 року вих.№16416/03-2.

Згідно мотивувальної частини рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2015 року по справі №264/6780/14-ц було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в 2014 році отримав державну допомогу на дитину близько 5000,00 грн., але на дитину вказані гроші не витратив, оскільки був спір за місце проживання дитини та про позбавлення батьківських прав. Крім того даним рішенням встановлено, що малолітній ОСОБА_3 з 2008 року по теперішній час проживає із бабусею ОСОБА_1 яка займається вихованням дитини. Рішення суду набрало законної сили.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу вказаних положень ст. 61 ЦПК України наведені вище обставини є преюдиціальними, вважаються доведеними та обовязковими для врахування судом.

Згідно статті 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення у зв'язку з втратою годувальника.

За цим законом в тому числі призначаються пенсії в разі втрати годувальника (ст. 2).

Відповідно до статті 37 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

З огляду на наведені положення пенсія по втраті годувальника була призначена малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та в першу чергу призначалась для її виховання та розвитку. Натомість від імені дитини пенсійну виплату в 2014 році отримав її батько ОСОБА_2, який як встановлено судом в період отримання пенсії проживав окремо від дитини та не займався вихованням і її матеріальним забезпеченням. Отримані на дитину суми пенсії в розмірі 5000,00 грн. на дитину не витратив та розпорядився не в її інтересах.

Жодних доказів на спростування доводів щодо неналежного використання отриманих ним пенсійних виплат на дитину, в інтересах або на користь дитини відповідач не представив.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно статті 174 Сімейного кодексу України майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини, є власністю дитини.

Згідно частини 1, 9 статті 177 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном.

Враховуючи наведені приписи законодавства пенсійні виплати на утримання дитини є власністю дитини та можуть бути витрачені батьками лише на користь та в інтересах дитини. Безпосереднім обовязком батька є збереження та використання пенсійної виплати виключно в інтересах дитини. Як вбачається з наявних матеріалів справи та наданих доказів відповідач не довів належного виконання ним вказаного обовязку щодо доходів отриманих на користь дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якості пенсійної виплати за 2014 рік в сумі 5000,00 грн., що порушило майнові права дитини та спричинило матеріальну шкоду на зазначену суму, а отже є підставою для захисту прав дитини в судовому порядку шляхом стягнення виплат на користь позивача для утримання ОСОБА_3

З урахуванням наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та необхідним в інтересах дитини задовольнити позов.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а нею при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 150,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також ухвалою суду від 26 жовтня 2015 року клопотання позивача було частково задоволено та відстрочено сплату судового збору за позовом до ухвалення судового рішення у справі. Тому відстрочена за ухвалою суду частина судового збору в сумі 337,20 грн. (487,20 грн. 150,00 грн.) підлягає стягненню на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 197, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 174, 177 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5000 грн. 00 коп. (пять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 150 (сто пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 337 грн. 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов