Справа № 471/445/15-ц
Провадження №2/471/191/15
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Губанової В.М.

при секретарі: Тягнирядно І.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні с-ща Братське

справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Кривопустоська сільська рада Братського району Миколаївської області про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6. 27 серпня 2012 року зроблено актовий запис про смерть в Книзі реєстрації за №84 відділом ДРАЦС Братського РУЮ Миколаївської області. 13 січня 2015 року до відомостей актового запису були внесені зміни щодо прізвища померлого та зазначено - «ОСОБА_6» та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 на ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельних ділянок. Спадкоємцями після смерті померлого першої черги є ОСОБА_4, дружина померлого. Вона прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом з померлим. ОСОБА_5 є спадкоємцем за заповітом, яка звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_6. заповів ОСОБА_3 земельні ділянки, який був посвідчений секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області 25.02.2011 року за №31, а 21.08.2012 року померлий заповів ОСОБА_3 житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1. Останній було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті вказано прізвище спадкодавця «ОСОБА_6», а у свідоцтві про смерть «ОСОБА_6» та необхідно було подати оригінали правовстановлюючих документів, в тому числі і державні акти на земельні ділянки, які знаходилися у ОСОБА_4, нотаріусом рекомендовано було звернутися до суду. ОСОБА_5 в позові просить визнати належність померлому заповіту, зареєстрованого секретарем Кривопустоської сільської ради на земельні ділянки та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частку земельних ділянок.

ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа Кривопустоська сільська рада Братського району Миколаївської області про визнання заповіту нікчемним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кам'януватка Братського району Миколаївської області помер ОСОБА_6. Після його смерті залишилось спадкове майно у виді житлового будинку по АДРЕСА_1, що належав останньому на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 1991 року, земельних ділянок розміром 6,37 га і 1,06 га, в межах території Братської селищної ради, відповідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, НОМЕР_3. Вона, як дружина померлого ОСОБА_6. є спадкоємцем 1-ї черги спадкування за законом, відповідно ст.1261 ЦК України. ОСОБА_5 суду надала заповіт, посвідчений секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області Сінченко К.І. 25 лютого 2011 року, згідно якого ОСОБА_6 заповідав належні земельні ділянки їй - ОСОБА_3, та стверджує, що таким чином є спадкоємцем за заповітом.

Однак, даний заповіт не відповідає нормам діючого законодавства та є нікчемним та просить визнати його таким.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги, та заперечили проти зустрічного позову, надавши письмові заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала зустрічну позовну заяву , а в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 просила відмовити.

В судовому засіданні секретар Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області Сінченко К.І. пояснила, що вона дійсно посвідчувала заповіти в с. Кам'януватка Братського району Миколаївської області, які зареєстровані в Книзі реєстрів Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області та покладається у вирішенні спору на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічну позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6. 27 серпня 2012 року зроблено актовий запис про смерть в Книзі реєстрації за №84 відділом ДРАЦС Братського РУЮ Миколаївської області. 13 січня 2015 року до відомостей актового запису були внесені зміни щодо прізвища померлого та зазначено - «ОСОБА_6» та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 на ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельних ділянок. Спадкоємцями після смерті померлого першої черги є ОСОБА_4, дружина померлого. Вона прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом з померлим, однак їй на даний час ще не видано свідоцтво про право на спадщину за законом. ОСОБА_5 є спадкоємцем за заповітом, яка звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_6. заповів ОСОБА_3 земельні ділянки, заповіт був посвідчений секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області 25.02.2011 року за №31, а 21.08.2012 року померлий заповів ОСОБА_3 житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1. Останній було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті вказано прізвище спадкодавця «ОСОБА_6», а у свідоцтві про смерть «ОСОБА_6» та необхідно було подати оригінали правовстановлюючих документів, в тому числі і державні акти на земельні ділянки, які знаходилися у ОСОБА_4, нотаріусом рекомендовано було звернутися мені до суду. ОСОБА_5 в позові просить визнати належність померлому заповіту, зареєстрованого секретарем Кривопустоської сільської ради на земельні ділянки та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частку земельних ділянок.

Так, судом встановлено, що заповіт, посвідчений секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області в Книзі реєстрів за №31 25.02.2011 року та заповіт, посвідчений секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області в Книзі реєстрів за №89 21.08.2012 рокув с. Кам'януватка Братського району Миколаївської області, тобто за межами нотаріального округу, підвідомчого секретарю Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області.

Знідно довідки-роз'яснення державного нотаріуса Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області, нотаріус вказує на те, що відповідно до ст.1 ЗУ « Про місцеве самоврядування» територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно- територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Адміністративно-територіальна одиниця це область, район, місто, район у місті, селище, село. З вищевикладеного вбачається, що Братська селищна рада є адміністративно -територіальною одиницею, в які об'єднуються декілька населених пунктів (сіл). Згідно довідки наданої Братською селищною радою село Кам'януватка відноситься до території Братської селищної ради, а так як на території вищевказаної селищної ради є державний та приватний нотаріус, то перетинати та виконувати функції по вчиненню нотаріальних дій на вищевказаній території посадові особи органів місцевого самоврядування не вправі.

Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Положеннями ст.1257 ЦК України передбачені підстави недійсності заповіту. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що заповіт, складний з порушеннями вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

Підставою недійсності заповіту є встановлення факту, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина 2 ст.1257 ЦК України).

Загальні вимоги до форми заповіту встановленіст.1247 ЦК України. Такими вимогами є письмова форма заповіту із зазначенням місця та часу його складення, особисте підписання заповіту заповідачем, посвідчення заповіту нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними ст.ст.1251-1252 ЦК України та його державна реєстрація.

Відповідно до ст1251 ЦК України якщо у населеному пункті, де немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Аналогічно вирішує це питання і Закон України «Про нотаріат» За змістом ст.1 цього Закону вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Це правило кореспондується з Законом України «Про місцеве самоврядування» (підпункт 5 пункту "б" частини першої статті 38), яким до делегованих повноважень виконавчих комітетів відповідних рад (сільських, селищних, міських) віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Нотаріальна діяльність здійснюється за територіальним принципом, що ґрунтується на визначенні нотаріального округу, яким є територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (ст.13-1 Закону України "Про нотаріат").

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у передбачених законом випадках.

Повноваження виконавчих комітетів сільських, селищних та міських рад також обмежується територією відповідної адміністративно-територіальної одиниці (ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Окремі правила вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом МЮ України 11 листопада 2011 року N 3306/5 (далі - Порядок).

Порядком передбачено вчинення нотаріальних дій в приміщенні органу місцевого самоврядування і лише в окремих випадках - поза вказаним приміщенням з обов'язковим записом у посвідчувальному написі дійсного місця, адреси, а також причин вчинення нотаріальної дії поза приміщенням органу місцевого самоврядування (пункт 2.1 Порядку).

Відповідно до пункту 2.18 Порядку та ст.49 Закону України "Про нотаріат" у вчиненні нотаріальної дії має бути відмовлено, якщо дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що як повноваження нотаріуса обмежуються територією певного нотаріального округу, так і повноваження посадових осіб органів місцевого самоврядування щодо вчинення нотаріальних дій обмежуються територією того населеного пункту (села, селища, міста), в якому діє відповідний орган самоврядування.

Заповіт ОСОБА_6 від 25 лютого 2011 року посвідчено секретарем Кривопустоської сільської ради в с.Кам'януватка Братського району, яке знаходиться у населеному пункті поза межами повноважень Кривопустоської сільської ради (Братська селищна рада) і в якому є нотаріуси.

Запис у посвідчувальному написі заповіту від 25 лютого 2011 року щодо місця вчинення нотаріальної дії та адреси не відповідає дійсності.

Таким чином посвідчення заповіту від 25 лютого 2011 року секретарем Кривопустоської сільської ради поза межами територіально-адміністративної одиниці, на якій діє цей орган місцевого самоврядування, та у населеному пункті, де є нотаріуси, не можна вважати вчиненим повноважною особою.

Зазначені порушення не відповідають вимогам частини 3 ст.1247 ЦК України щодо форми заповіту та його посвідчення, а тому заповіт від 25 лютого 2011 року є нікчемним за частиною 1 ст.1257 ЦК України.

Із змісту ст.ст.15-16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, потерпіла особа має обрати саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування- відмовити.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Кривопустоська сільська рада Братського району Миколаївської області про визнання заповіту нікчемним, в повному об'ємі.

Встановити нікчемність заповіту ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3, посвідчений 25 лютого 2011 року секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 31.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Губанова В. М.,