НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4502/14
№ 2/183/268/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - Орган опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні та виселення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - Орган опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Служба у справі дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про витребування майна з незаконного володіння, позбавлення права користування житловим будинком, виселення та зобов'язання вчинити певні дії, яким з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.03.2015 року (а.с.77-81) просив:

- витребувати належне йому на праві приватної власності майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8;

- позбавити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 права користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надати ОСОБА_1 ключі від житлового будинку;

- стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Римською A.В., за № 285 від 28.12.2004 року, він набув право власності на 1/6 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6124893 від 04.01.2005 року право спільної часткової власності у рівних частинах, а саме по 1/6, зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Внатурі частки вищезазначеного будинку не виділялись, однак фактично будинок розділений на дві частини, однією, з яких володіє позивач ОСОБА_1, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 (по 1/6 частині кожний), а інша ? частина вказаного будинку належить ОСОБА_10.

На початку 2012 року у належній йому, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 частині почали проживати відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

З цього приводу, 18.07.2013 року позивач звернувся до Новомосковського МВ з заявою, в якій було зазначено, що невідомі особи зайняли його будинок, розташований за вищевказаною адресою та проживають там без законних на те підстав.

Відповідно до висновку мол. л-ту міліції ДІМ Новомосковського МВ 22.07.2013 року, було опитано ОСОБА_9 та встановлено, що він має будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Будинок належить йому - ОСОБА_9, ОСОБА_1 та неповнолітній доньці ОСОБА_15 На початку 2012 року ОСОБА_9 отримав завдаток у розмірі 4 000,00 доларів США від ОСОБА_4 за продаж вказаного будинку.

Позивач зазначає, що жодного відношення до вказаного житлового будинку, який належить йому на праві приватної власності, вказана угода не має.

Крім того, на сьогоднішній день немає жодного правового документа, який би дозволяв відповідачам проживати, володіти та розпоряджатись вказаною оселею. Окрім того, їх проживання є порушенням прав його неповнолітньої сестри - ОСОБА_15.

Позивач також зазначає, що на сьогодні ОСОБА_9 та відповідачами було змінено замки у будинку, ключі від будинку ОСОБА_1 не надано, у зв'язку з чим, він не може користуватися належною йому частиною домоволодіння, чим порушуються його права як власника житлового будинку.

За таких обставин, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_16 позов підтримали, просили його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. При цьому зазначив, що між ним та ОСОБА_9 була домовленість про продаж зазначеного будинку, на виконання якої він навіть передав ОСОБА_9 завдаток, про зо наявна розписка.

Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа - ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що даний спір його половини будинку не стосується, а тому просив вирішити спір на розсуд суду, в наступні судові засідання не з'явився.

Треті особи в судове засідання не з'явилися будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу дніпропетровської області Римською A.В. за № 285 від 28.12.2004 року, відповідно до якого ОСОБА_17 подарував ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 (а.с.8-9).

Право спільної часткової власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частинах, а саме по 1/6 частині, зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_15 та ОСОБА_9, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6124893 від 04.01.2005 року, (а.с.10).

На запит суду КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» повідомило, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01.01.2013 р. власниками будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_19 - ? частка - на підставі договору дарування, посвідченого 29.12.2003 р. Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 2-5619, зареєстровано в Реєстрі праві власності на нерухоме майно 06.08.2004р. за р. № 3052274; ОСОБА_1 (1/6 частка), ОСОБА_15 (1/6 частка ) та ОСОБА_9 (1/6 частка ) - на підставі договору дарування, посвідченого 28.12.2004 р. приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Римською А.В. за р. № 285, зареєстровано в Реєстрі праві власності на нерухоме майно 04.01.2005р. за р. № 3052274 (а.с.61).

Суду надано матеріали перевірки за заявою ОСОБА_1, який 18.07.2013 року звернувся до Новомосковського МВ, ЖЄО № 7983 від 18.07.2013 року. Так, з даних матеріалів вбачається, що 18.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського МВ з заявою, в якій було зазначено, що невідомі особи зайняли його будинок, розташований за вищевказаною адресою та проживають там без законних на те підстав. Відповідно до висновку мол. л-ту міліції ДІМ Новомосковського МВ 22.07.2013 року, було опитано ОСОБА_9 та встановлено, що він має будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Будинок належить йому - ОСОБА_9, ОСОБА_1 та неповнолітній доньці ОСОБА_15 На початку 2012 року ОСОБА_9 отримав завдаток у розмірі 4 000,00 доларів США від ОСОБА_4 за продаж вказаного будинку.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач позбавлений права володіння, користування належним їй на праві власності майном у зв'язку з тим, що у частині будинку, співвласником якого він є, мешкає родина відповідачів.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачем зазначено, а відповідачами не спростовано того факту, що позивач не має можливості отримати доступ до належного йому на праві спільної часткової власності будинку.

Зазначене підтверджено також і поясненнями, що містяться у висновку ДІМ.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача в частині зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 передати ОСОБА_1 ключі від житлового будинку, а також в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Судом приймається до уваги посилання відповідача на той факт, що між ним та ОСОБА_9 була домовленість. Приймаються судом до уваги і посилання відповідача на те, що саме зі згоди ОСОБА_9 він з родиною вселився у спірне житлове приміщення.

Однак, згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У відповідності до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України, член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших члені сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. У відповідності до ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Однак, як встановлено в судовому засіданні згоди від інших співвласників спірного домоволодіння ОСОБА_9 не отримував.

Дана обставина підтверджується твердженням про це позивача, не спростоване відповідачем та заявою Служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, якою зазначено, що дозвіл на вчинення правочину, а саме продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради не надавався.

А відтак, допускаючи сторонніх осіб (в даному випадку відповідачів по справі), у житлове приміщення, власниками якого також є позивач та неповнолітня особа ОСОБА_15 без їх згоди, ОСОБА_9 діяв в порушення вимог вищезазначених норм закону.

Судом приймається до уваги розписка, надана відповідачем (а.с.122), однак, на переконання суду, вона може свідчити про наявність боргових зобов'язань між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і не спростовує обставин, встановлених в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний момент відповідачі мешкають у спірному домоволодіння без будь-якої правової підстави, а тому підлягають виселенню.

Щодо позовних вимог про витребування належного позивачу на праві приватної власності майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та позбавлення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 права користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, то в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позбавлення певного права пов'язано з його набуттям, а в даному випадку, відповідачі і не набули права користування чи володіння вищезазначеним будинком, а тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог, пред'явлених до ОСОБА_9, то в цій частині суд також вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю. Оскільки в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів порушення ОСОБА_9 прав позивача.

Суду надано довідку від 21.01.2014 року видану квартальним комітетом № 20 м. Новомосковськ, згідно якої ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 (а.с.11), яка не спростовує обставин встановлених в судовому засіданні.

Суду також надано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 року, яке набрало чинності 12.12.2014 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації про усунення перешкоди в користуванні житловим будинком, зобов'язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди (а.с.39-43).

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - Орган опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_9, ОСОБА_19 ОСОБА_11 у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні та виселення - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі ОСОБА_1 ключі від зазначеного домоволодіння.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Новомосковський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк