АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Побірченко Т.І., Пікуль А.А.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини повернуто для подання до належного суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і повернути справу до суду першої інстанції до іншого складу суду.

Особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив із того, справа не підсудна Подільському районному суду міста Києва.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Разом з тим, зі змісту поданої заяви не вбачається, що ОСОБА_1 просив суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати відповідача його батьком та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини (а. с. 30-31).

Відповідно до положень чч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції належним чином не визначився зі змістом та підставами вимог заявника, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення заяви для подання до належного суду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі вирішується суддею з урахуванням положень статті 122 ЦПК України.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкритті провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі ( ч. 3 ст. 122 ЦПК України).

У поданій ОСОБА_1 позовній заяві відповідачем вказана фізична особа - ОСОБА_4, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, а також зазначено його місце проживання (АДРЕСА_1).

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрованим по місту Києву та Київській області не значиться.

Оскільки отримана судом інформація з відповідного органу реєстрації не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача був Подільський район м. Києва (АДРЕСА_1), тому суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 122 ЦПК України мав вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин погодитись з постановленою ухвалою неможливо, вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки в апеляційного суду відсутні повноваження для повернення справи до суду першої інстанції до іншого складу суду, то апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.І. Побірченко

А.А.Пікуль