Справа№487/8263/15ц
Провадження №2/487/3228/15
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20.11.2015 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця мешкання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаною вище позовною заявою, відповідно до якої просив визначити місце мешкання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

За інформацією, наданою адресно-довідковим підрозділом територіального органу УДМС України в Київській області (отримано Заводським районним судом міста Миколаєва 19.11.2015 року за вх. №21590), відповідачка ОСОБА_2 зареєстрованою не значиться.

Згідно ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Останньою відомою адресою проживання відповідачки, згідно тексту предявленого позову, є АДРЕСА_1.

Відомості про наявність будь-яких обставин, передбачених ч. 1 ст. 110 ЦПК України, які свідчать про наявність підстав для визначення альтернативної підсудності за Заводським районним судом міста Миколаєва подана до суду позовна заява та додані до неї документи не містять.

Сам позивач, згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Миколаївській області зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Пунктом 34 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013р. визначено, що питання про підсудність справ визначається ЦПК. Якщо інше не встановлено ЦПК, позови предявляються: до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи за положеннями статті 93 ЦК.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Відповідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справ незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків».

Виходячи із положень ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст.6 (справи «Цанд проти Австрії», заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року та «Россі проти Франції», заява №11879/85, рішення комісії від 06 грудня 1989 року).

Про те що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність відомостей щодо обставин, передбачених ч. 1 ст. 110 ЦПК України, які свідчать про наявність підстав для визначення альтернативної підсудності за Заводським районним судом міста Миколаєва, а також беручи до уваги, що згідно тексту поданої заяви останньою відомою адресою проживання відповідачки, є АДРЕСА_1, позовна заява разом з доданими до неї документами підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, оскільки відкриття провадження у справі «судом, не встановленим законом» є порушенням ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст. 109, 110, 115, 121, 122 ЦПК України, ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця мешкання дитини повернути позивачу, розяснивши йому право на звернення з аналогічним позовом до відповідного суду за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення пятиденного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: А.О.ТЕМНІКОВА