Справа № 207/1837/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2015

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної шкоди незаконним знищенням рослин, ціна позову 11059 грн. 44 коп.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом. У якому вказала, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,4465 га, розташованої в АДРЕСА_1 Частина цієї земельної ділянки площею 0,21 га в 2010 році була засіяна нею конюшиною, яку вона періодично збирала та отримувала із неї прибуток. 4 травня 2012 року відповідач ОСОБА_2 без її дозволу трактором самоправно виорав цю засіяну конюшиною частину земельної ділянки, що було зафіксовано відповідним актом депутатської комісії сільської ради. Згідно висновку управління агропромислового комплексу Іллінецької райдержадміністрації від 24 березня 2012 року № 306, загальна сума заподіяної їй відповідачем знищенням культури конюшини матеріальної шкоди становить 5599 грн. 44 коп.

Крім того позивач вважає, що з вини відповідача їй також була заподіяна моральна шкода, що виразилась у перенесених нею душевних та психічних стражданнях, вона втратила душевний спокій, переживала, знервувалась, змушена була докладати додаткових зусиль для відстоювання свого інтересу. Таку моральну шкоду вона оцінює для себе в співрозмірній розміру заподіяної матеріальної шкоди в сумі 5500 грн.

З огляду цього, посилаючись на приписи ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ОСОБА_1 просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 на свою користь 5559 грн. 14 коп. відшкодування заподіяної знищенням посіяної нею на власній земельній ділянці конюшини матеріальної шкоди, 5500 грн. відшкодування заподіяної внаслідок незаконного знищення посівів конюшини моральної шкоди та понесені нею судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги із викладених у позовній заяві підстав, просить суд задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 до себе не визнав і пояснив, що у травні 2012 року він на прохання власників житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виорав частину розташованої навпроти вказаного домоволодіння належної їм, за їх словами, земельної ділянки. Конюшини на ній не було, а росли кропива і бур'яни. Потім до нього звернулась ОСОБА_1 із претензіями щодо знищення посівів конюшини на належній їй земельній ділянці.

Він не знав про належність земельної ділянки позивачу, оскільки люди, які наймали його для оранки, показували довідку сільської ради про те, що ця земельна ділянка не приватизована. Відтак він вважає, що його вини у заподіянні шкоди позивачу немає, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_3, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає із наступних мотивів.

Правовідносини, що є предметом спору у справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правил відшкодування шкоди. Зокрема, за приписами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом кримінального тлумачення (в силу аналогії закону) поняття вини, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_2 в заподіянні матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_1, як необхідна складова для її відшкодування, не доведена в судовому засіданні жодними належними допустимими доказами, позаяк він є зареєстрованим підприємцем, виконував роботу на замовлення за разовим договором підряду, за місцевим звичаєм ділового обороту щодо надання послуг з механізованого обробітку земельних ділянок шляхом весняної оранки не зобов'язаний був вимагати у замовників правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку.

Оскільки на час зазначеної позивачем події 4 травня 2012 року саме ОСОБА_1, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 1 грудня 2009 року (а.с.7) була власником земельної ділянки цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,4465 га, розташованої в АДРЕСА_1, відповідальність за заподіяння їй знищенням посівів шкоди (в разі її доведення) мали б нести особи, які найняли відповідача ОСОБА_2 для виконання роботи на неналежній їм земельній ділянці. Однак позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовилась пред'являти будь-які претензії до будь-яких інших, окрім відповідача, осіб.

За відсутності вини відповідача ОСОБА_2 у заподіянні матеріальної і моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 її вимоги до відповідача про відшкодування такої шкоди суд визнає безпідставними.

Крім того, відповідно до припису ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Натомість позивач ОСОБА_1 не довела в судовому засіданні власне самого юридичного факту заподіяння їй матеріальної шкоди, її розміру та самоправності дій відповідача.

Зокрема, позивачем не доведено фактичний розмір знищеного посіву конюшини із земельної ділянки площею 0,21 га, оскільки а акті від 7 травня 2012 року зафіксовано лише факт розорювання земельної ділянки площею 0,21 га в по АДРЕСА_1, де в ріллі було виявлено лише «коріння конюшини і зелена маса цієї рослини» (а.с.8).

Позивачем не доведений розмір заподіяної їй матеріальної шкоди, оскільки зазначений нею висновок управління агропромислового комплексу Іллінецької райдержадміністрації від 24 березня 2012 року № 306 датований 24 березня 2012 року (а.с.10), тобто фактично до зазначеної у позовній заяві події 4 травня 2012 року.

Позивачем не доведена також обставина щодо самоправності дій відповідача ОСОБА_2 по розорюванню 4 травня 2012 року належної їй земельної ділянки площею 0,21 га в АДРЕСА_1, оскільки в судовому засіданні поясненнями відповідача і показаннями свідків встановлено, що це було зроблено ним в порядку виконання разової роботи за договором підряду на замовлення ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, тобто не самоправно.

З огляду викладеного ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної шкоди незаконним знищенням рослин, ціна позову 11059 грн. 44 коп., за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст.ст.209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної шкоди незаконним знищенням рослин, ціна позову 11059 грн. 44 коп., за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Іллінецький районний суд.

Суддя Ю.В. Димбіцький