Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015 Справа №607/1857/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

· головуючого судді Стельмащука П.Я.

· за участю секретаря Жари М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці за договором позики в розмірі 17 203,88 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 05.09.2012р. між ним та відповідачем укладено договір позики відповідно до якого він позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 2 200доларів США та 1 800грн., із умовою повернення коштів до 20.12.2012р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.09.2013р. стягнуто із ОСОБА_2 на його користь борг в розмірі 2 200доларів США, що еквівалентно 17 584,60грн. та 1 300грн. Рішення суду було виконане відповідачем лише 19.12.2014р., однак за час від винесення рішення до сплати боргу минуло багато часу та змінився курс гривні до іноземної валюти - долара США. У зв»язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов»язань, зміні курсу долара США до української гривні, станом на 19.12.2014р., заборгованість відповідача перед ним становить 17 203,88грн., яку він просить стягнути на його користь.

Позивач та його представник - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, однак від представника позивача поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання на 22.04.2015р. не з»явились, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Із письмового заперечення вбачається, що відносно задоволення позову відповідач заперечує, оскільки борг оплатив повністю та зобов»язання згідно розписки виконав в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2013року встановлено, що 05.09.2012року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким ОСОБА_2позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 200 доларів США та 1 800грн. та зобов'язувався повернути в строк до 20.12.2012р. Даним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 2 200доларів США, що еквівалентно 17 584,60грн. та 1 300грн.

Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2014р., борг в розмірі 19 113,70грн. сплачено ОСОБА_2 19.12.2014р., згідно платіжного доручення №1612 від 19.12.2014р.

Згідно довідки №11-09/261, виданої ПАТ «Державний ощадний банк» 28.01.2015р.,, станом на 18.09.2013р. курс долара до української гривні становив за 100 доларів США - 799,30грн., станом на 19.12.2014р. курс долара становив за 100 доларів США - 1576,937грн.

Відтак, із розрахунку наданого позивачем вбачається, що курсова різниця становить 17 203,88грн., однак на день винесення рішення Тернопільським міськрайонним судом (18.09.2013р.) стягнуто 2 200 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 17 584,60грн. На день платежу відповідачем суми боргу (19.12.2014р.), 2 200доларів США в еквіваленті до української гривні становило 34 692,61грн., а тому від 34 692,61грн. - 17 584,60грн. = 17 108,01грн. - курсова різниця.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов. При цьому, суд виходив із наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами.

Із статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до вимог ст.599 Цивільного кодексу України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач виконав зобов»язання лише 19.12.2014року, а тому суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду із позовом про стягнення курсової різниці.

Таким чином, відповідач, всупереч вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, узявши на себе зобов'язання щодо повернення позики по закінченню строку дії договору, їх не виконав, рішення суду від 18.09.2013р. виконано лише 19.12.2014р.

За нормами ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За даних обставин суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов»язань, права позивача були порушені, зокрема, зміна курсу долара США до української гривні вплинула на суму боргу та значної втрати коштів, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 курсової різниці згідно договору позики від 05.09.2012р. в розмірі 17 108,01грн.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 599,610-612, 629 Цивільного кодексуУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 курсову різницю згідно договору позики від 05.09.2012р. в розмірі 17 108,01грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук