Справа № 738/1830/15-ц
№ провадження 2/738/525/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Менський районний суд

Чеpнiгiвської областi

в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

при секретарі Минець П.Д.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом ОСОБА_2 до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що 27 липня 1996 року померла її мати ОСОБА_3, а 28 жовтня 2005 року помер її батько ОСОБА_4, який за життя склав заповіт та заповів все своє майно позивачці. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. ОСОБА_5, 53 в с. Дягова Менського району Чернігівської області та інше майно. Позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. ОСОБА_5, 53 в с. Степанівка Менського району Чернігівської області та рекомендував визнати право власності на вказаний будинок в судовому порядку. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Павленка О, 53 в с. Степанівка Менського району Чернігівської області, після померлого 28 жовтня 2005 року батька ОСОБА_4.

Позивачка в судове засідання не зявилась, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із Законом УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» (від 02 червня 1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особового рахунку записувались прізвище, імя по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачено, самовільно збудованими вони також не являються так як були збудовані та зареєстровані згідно діючого на той час законодавства.

У довідці №03-21/401 від 30 жовтня 2015 року, виданої виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, зазначено, що згідно по господарської книги №5 за 1991-1995 роки, головою колгоспного двору за адресою: вул. ОСОБА_5, 53 в с. Дягова, був ОСОБА_4, який помер 28 жовтня 2005 року, та членом колгоспного двору була ОСОБА_3, яка померла 27 липня 1996 року. (а.с.41).

Суд враховує, що відповідно до розяснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм та записів в погосподарських книгах Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області встановлено, що спірний будинок мав статус колгоспного двору та належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних частках, а саме по 1/2 частці кожному.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Зокрема, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

27 липня 1996 року у селі Дягова Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть сері І-ЕЛ №321129 (а.с.5)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по вул. ОСОБА_5, 53 в с. Степанівка Менського району Чернігівської області та на інше майно.

Спадкоємцями першої черги за законом був її чоловік ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя №0 від 03 грудня 2015 року, який на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з померлою ОСОБА_3, а отже фактично прийняв в спадщину після неї (а.с.43, 54).

28 жовтня 2005 року в селі Дягова Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_4, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ №016119 (а.с.6)

Із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області 31 січня 1997 року вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно із спадковою справою № 138/2006, заведеною Менською районною державною нотаріальною конторою щодо майна ОСОБА_4, позивачка ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та оформила спадкові права на земельні ділянки та грошові заощадження. Інший спадкоємець за законом першої черги - ОСОБА_6, відмовився від належної йому частки у спадковому майні померлого ОСОБА_4, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.58-68).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2224/02-31 від 25 вересня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок після померлого ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с. 47).

Як вбачається з довідки №652 від 02 листопада 2015 року, виданої виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, спадкодавець ОСОБА_4 на день смерті 28 жовтня 2005 року, був зареєстрований та проживав один в ІНФОРМАЦІЯ_1 О. в с. Дягова Менського району Чернігівської області (а.с.44).

Згідно із звітом про оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою село Дягова вулиця Павленко О, 53 вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 17891,00 грн. (а.с.17-38). Дослідженням технічного паспорту, виготовленого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що будівництво спірного будинку з надвірними будівлями завершено: будинку та надвірних будівель у 1980 році; будинок має такі характеристики: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сарай Б-1, погріб В-1, ворота №1, огорожа №2 (а.с.12-16).

За таких обставин, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в селі Дягова по вулиці Павленка О., 53 Менського району Чернігівської області (житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сарай Б-1, погріб В-1, ворота №1, огорожа №2), після померлого 28 жовтня 2005 року ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст.1223, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом, що відкрилось після смерті батька ОСОБА_4, померлого 28 жовтня 2005 року в с. Дягова Менського району Чернігівської області, на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в селі Дягова по вулиці Павленка О., 53 Менського району Чернігівської області, загальною вартістю 17891 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова