Провадження № 22-ц/780/6199/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 08.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивачка звернулася з позовом до суду та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0150 га, що знаходиться у с.Білогородка по вул. Річна . Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_3 та знаходиться: с.Білогородка, вул.Річна, 15.

Зобов»язати відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном , а саме: за власний рахунок у будь-який зручний спосіб демонтувати встановлений паркан, розташований на земельній ділянці, що їй належить в с. Білогородска по вул. Річна, 17. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн.та судовий збір.

Свої вимоги мотивувала тим, що згідно рішення №78 Білогородської сільської ради від 15.11.2006 року, їй було надано земельну ділянку площею 0,31 га в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, та ведення особистого селянського господарства - 0,06 га в с. Білогородка по вул. Річна 17.

Відповідно до Державних актів на право власності на землю - ЯЙ №415711 та ЯЙ №949741, вона є власником двох земельних ділянок у с.Білогородка по вул. Річна, 17 (0,25 га та 0,045 га - відповідно), а право власності на ділянку, площею - 0,015 га, яка є відокремленою від основної ділянки в силу особливостей місцевого ландшафту (крутий схил), і на якій знаходиться господарська будівля (сарай) та водяна свердловина (скважина), вона зареєструвати не змогла через захоплення даної ділянки (0,015га) її сусідом ОСОБА_3 відповідачем по справі.

Відповідач спорудив вздовж своєї ділянки кам'яну опорну стіну, але розмістив її на території, що їй належить. Також пошкодив її майно (засипав скважину грунтом) та обмежив доступ до згаданого вище сараю настільки, що його утримання та обслуговування стало неможливим, загородивши дану будівлю металевим парканом (сіткою).

Крім того, така поведінка відповідача по відношенню до належного їй майна , негативно вплинула на її стан здоров»я ,морально-психологічний стан.

Тому просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Вважала, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, що належить відповідачу та знаходиться за адресою: с. Білогородка, вул. Річна 15, було виготовлено на підставі недостовірних даних про розміри та межі даної земельної ділянки, які було надано відповідачем, та суттєвих неточностей у технічній документації, що стало причиною порушення права користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а також унеможливило реєстрацію права власності на частину земельної ділянки, що також їй належить (0,015га).

Заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду І інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом І інстанції встановлено, що згідно рішення №78 Білогородської сільської ради від 15.11.2006 року, ОСОБА_2 було надано земельну ділянку площею 0,31 га в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, та ведення особистого селянського господарства - 0,06 га в с. Білогородка по вул. Річна 17.

Відповідно до Державних актів на право власності на землю - ЯЙ №415711 та ЯЙ №949741, ОСОБА_2 є власником двох земельних ділянок у с.Білогородка по вул. Річна, 17 (0,25 га та 0,045 га - відповідно).

Відповідачу ОСОБА_3 належить земельна ділянка, що розташована у с. Білогородка за адресою: вул. Річна, 15 на підставі Договору дарування , посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 31.03.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1 -871 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 341129, виданий Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області Головного управління земельних ресурсів у Київській області Державного агенства земельних ресурсів України 22.09.2009 року на ім»я ОСОБА_3 на підставі вищевказаного Договору дарування земельної ділянки, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02, на земельну ділянку з кадастровим № :01:079:0001, площею 0,2498 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд І інстанції виходив з того, що позивачкою відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України не надано доказів неправомірності оспорюваного рішення сільської ради та Державного акту про те , що належна відповідачу ОСОБА_3. земельна ділянка по вул. Річна, 15 в с. Білогородка будь- яким чином накладається на закріплені за позивачкою земельні ділянки за адресою: вул. Річна, буд. 17, с. Білогородка, чи перешкоджає останній набути у власність земельну ділянку у розмірах, на які вона має право, чи взагалі користуватися цією земельною ділянкою.

Будь-які інші докази на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд І інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом І інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом І інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: