Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Дрозд А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк» або Банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4870 від 20.12.2007 (далі - Кредитним договором) в сумі 13 344 533,23 грн., мотивуючи свої вимоги наступним.

20.12.2007 між сторонами було укладено вищезазначений Кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 499 000,00 доларів США під 12,75% річних строком до 19.12.2022.

09.06.2009 між сторонами укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого сторони домовилися про надання права на дострокове погашення кредиту без сплати комісії за умови письмового попередження кредитора.

Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав, грошові кошти відповідачу надав, в той же час останній, порушив умови Кредитного договору, прострочив виплату чергового платежу, відтак станом на 08.10.2014 утворилась заборгованість в сумі 13 344 533,23 грн.

Далі в позовній заяві позивач зазначає ще дві дати - 13 січня 2015 року та 13 січня 2014 року, можливо допускаючи опечатку в одній із них, і прив`язує до однієї з них перерахунок заборгованості у доларовому еквіваленті на національну валюту.

Так, 460 387,98 доларів США (еквівалент 7 254 809,19 грн.) - сума заборгованості по тілу кредиту.

299 707,22 доларів США (еквівалент 4 722 775,92 грн.) - сума заборгованості за відсотками.

34 339,30 доларів США (еквівалент 541 117,50 грн.) - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту.

52 405,30 доларів США (еквівалент 825 800,93 грн.) - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

29,69 грн. - сума заборгованості за комісіями (а.с.1-3)

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.50, 54, 92)

В свою чергу, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги він підтримує, просить провести розгляд справи за його відсутності (а.с.42)

Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проте також долучив заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що відповідно до умов Кредитного договору п.1.1.2 погашення траншів кредиту мало здійснюватися до 10 числа місяця починаючи з січня 2009 року.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості останній транш було сплачено відповідачем 13.01.2010 року.

Представник відповідача стверджує, що таким чином позичав згідно умов договору був зобов`язаний звернутися до суду із вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним договором з відповідача у строк наступних 3-х років, оскільки п.4.5 Кредитного договору було передбачено, що в разі невиконання (неналежного) виконання відповідачем своїх зобов`язань, в тому числі зі сплати щомісячних платежів - погашення траншів кредиту - протягом 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно відповідач зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)

Звертаючи увагу суду на тому, що відповідач припинив виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту з 13.01.2010, відповідно строк користування кредитом сплив 13.04.2010, тому, стверджує представник відповідача, саме 14.04.2010 відповідач був зобов`язаний за умовами Кредитного договору погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час його використання.

Представник відповідача вважає, що сторонами при укладенні Кредитного договору визначено умови, за яких настає право позивача достроково навіть без надіслання відповідачу будь-яких повідомлень вимагати повернення усієї суми кредиту та відповідних процентів, тим самим змінюючи строк виконання зобов`язання.

І оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, право вимагати погашення від відповідача кредиту в повному обсязі зі сплатою відсотків та штрафних санкцій виникло у позивача з 15.04.2010, тобто за переконанням представника відповідача саме з цієї дати розпочався трирічний строк позовної давності, який сплив 16.04.2013, а позивач звернувся до суду лише 13.01.2015 (а.с.86-89, 93)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити та чи є інші фактичні дані, зокрема, пропущення строку позовної давності, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання, з точки зору ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін)

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2007 між сторонами було укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4870, згідно умов якого позивач надає відповідачу кредитні кошти в сумі 499 000,00 доларів США під 12,75% річних з комісією за відкриття позичкового рахунку 0,99% від суми максимального ліміту на день видачі кредиту (а.с.14)

При цьому, передбачено, що позивач надає відповідачу грошові кошти окремими частинами - траншами протягом перших 12 місяців з дати підписання Кредитного договору (п.1.1.1.1)

Погашення траншів кредиту має відбуватися з 10 числа кожного місяця починаючи з січня 2009 року за графіком і в сумах, які прописані в самому Кредитному договорі (п.1.1.2)

Також Кредитним договором передбачено, що кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту є 19 грудня 2022 року (п.1.1.2)

Крім того, п.7.3 Кредитного договору встановлено, що він діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

В той же час згідно п.7.4 Кредитного договору в разі настання обставин, визначених, зокрема, пунктом 4.5 Кредитного договору термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав і відповідно позичальник зобов`язаний погасити всі транші кредиту, сплатити відсотки за фактичний час використання траншів кредиту та нараховані штрафні санкції.

Згідно п.4.5 - в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.3.3.5, 3.3.6 (своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, визначені в графіку), протягом більше ніж 90 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язується протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)

Таким чином, не встановлюючи в самому договорі строк його дії, сторони передбачили конкретні строки виконання своїх зобов`язань.

Так, позивач свої зобов`язання виконав. Це не заперечує і сам відповідач, і підтверджено заявою на видачу готівки №05-90, згідно якої 20.12.2007 відповідач отримав від позивача за Кредитним договором 499 000,00 доларів США в еквіваленті 2 519 950,00 грн. (а.с.20)

Між тим, відповідач умови Кредитного договору порушив, оскільки перестав виплачувати транші кредиту і відсотки за користування ним. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором останнім днем надходження грошових коштів від відповідача за Кредитним договором було 13 січня 2010 року (а.с.5, 8)

Згідно п.4.5 Кредитного договору відповідач у випадку прострочення чергових платежів був зобов`язаний без додаткової вимоги банку погасити кредит достроково в повному обсязі.

В той же час, банк направив 28.09.2010 відповідачу таку вимогу, чим додатково підтвердив необхідність виконання відповідачем вищезазначеного пункту Кредитного договору (а.с.22-23), що свідчить про те, що позивач скористався своїм правом на підставі п.4.5 Кредитного договору та ч.2 ст.1050 ЦК України та змінив строк остаточного виконання зобов`язання.

Таким чином, вище встановлені судом обставини свідчать про те, що передбачена умовами Кредитного договору зміна строку остаточного виконання основного зобов`язання настала.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання згідно до умов Кредитного договору, право вимагати у відповідача погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за фактичний час його використання та відповідні штрафні санкції винило у позивача з 15 квітня 2010 року, тобто саме з цього часу розпочався трирічний перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач міг би звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права, який сплив 16.04.2013.

В той же час, позивач звернувся до суду лише за спливом 5 років - в січні 2015 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене вище, звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором з пропуском встановленого законом строку, підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові № 6-169цс14 від 29.10.2014 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівно прав`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Представник позивача, не з`явившись до суду, подавши заяву про розгляд справи в його відсутності, будь-яких доказів, які б спростовували твердження відповідача в судовому засіданні та надані ним докази, не надав.

В свою чергу твердження відповідача підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ч.3 ст.254, 256, 257, ч.1 ст.261, ч.ч.2-4 ст.267,509, 526, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя В.С. Кицюк