АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/359/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/789/1531/15 Доповідач - Козак І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Ткач З. Є., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника ТОВ "Порше Мобіліті"

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 3-ої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділу Державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Шумського районного суду з позовом до ТзОВ "Порше Мобіліті", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Рішенням Шумського районного суду від 01.10.2015р. позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі №2055, яким зобовязано звернути стягнення на транспортний засіб: марки Volkswagen, модель Golf, рік виробництва 2013, колір коричневий, реєстраційний номер ВО1954ВВ, що належить на праві власності ОСОБА_1 а підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серія САР№070847, виданого 05.06.2013р. 1-ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Шумського районного суду від 26.10.2015р. вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 судові витрати в користь ОСОБА_1 по 121, 80 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою на нього звернулось ТОВ "Порше Мобіліті", з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повним зясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно дійшов висновку про наявність спору між сторонами у справі, оскільки у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, за що йому, згідно умов договору, нараховані штраф та пеня. При зверненні до нотаріуса, ТОВ "Порше Мобіліті" надало усі необхідні документи, які підтверджують безспірність вимог, для вчинення ним виконавчого напису.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що нотаріус ОСОБА_2 не може бути відповідачем у справі відповідно до норм процесуального законодавства.

У той же час, ТОВ "Порше Мобіліті" погоджується з тією обставиною, що в період з дати направлення вимоги до вчинення виконавчого напису, ОСОБА_1 оплатив ще 20 000грн. в рахунок погашення заборгованості, які помилково не були враховані при подачі заяви нотаріусу. Проте, на його думку, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що законодавством не передбачено задоволення вимог про визнання виконавчого напису частково таким, що не підлягає до виконання, так як це спростовується нормами процесуального права.

На підставі цього, апелянт просить рішення суду від 01.10.2015р. скасувати та ухвалити нове, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2055 від 20.12.2014р. частково в сумі 20 000грн. та встановити стягнення на суму відповідно 197 395,74 грн.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 у свою чергу з рішенням суду першої інстанції не погоджується, апеляційну скаргу підтримує та просить рішення суду скасувати, так як згідно норм законодавства нотаріус вчиняє виконавчий напис на підставі переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. На підставі такого переліку ним і було вчинено виконавчий напис, що оспорюється.

Відділ ДВС Шумського РУЮ відповідно зазначає, що не має права оспорювати факт вчинення виконавчого напису, а лише здійснює його виконання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами та поясненнями сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Кредитним договором від 30.05.2013 року №50009186, укладеним між позивачем та відповідач ТОВ "Порше мобіліті", ТОВ "Порше Мобіліті" надало позивачу кредит в сумі 188864,94 грн., що еквівалентно 23148,05 дол. США та додатковий кредит в сумі 24752,44 грн., що еквівалентно 3033,76 дол. США на строк 24 місяці, процентна ставка 9,90% , разова комісія 2.50% від суми кредиту, цільове призначення кредиту на придбання автомобіля марки VW , модель Glf TEAM, 2013 року випуску. Ціна автомобіля відповідно до договору з дилером в еквіваленті 27233,00 дол. США.

Для забезпечення належного виконання кредитного договору від 30.05.2013 року між позивачем та відповідачем ТОВ "Порше Мобіліті" було укладено договір застави транспортного засобу № 50009186 від 05.06.2013р., згідно з яким позивач передав у заставу відповідачу автомобіль GOLF, рік виробництва 2013, колір коричневий, реєстраційний номер ВО1954ВВ, що належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серії САР № 070847, виданого 05.06.2013 р. 1-ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області.

Відповідно до п.3.2.1 додатку до Кредитного договору №50009186 від 30.05.2013р. загальних умов кредитування Компанія (ТОВ "Порше Мобіліті") має право визнати термін повернення Кредиту та Додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

Згідно п.2.1.1 Договору застави Заставодержатель має право у разі невиконання Заставодавцем зобовязань за Договором задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному в розділі 5 цього Договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання Предмету застави та його реалізацію.

Як передбачено п.5.3.3. Договору застави у випадку невиконання (або часткового невиконання) Заставодавцем своїх зобовязань перед Зставодержателем за Кредитним договором та цим Договором, нотаріус на вимогу Заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому Договорі. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.5.4).

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду , виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. За положенням ст.26 цього Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено матеріалами справи та не оспорюється ОСОБА_1, у позивача виникла заборгованість перед ТОВ "Порше Мобіліті" за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

03.10.2014р. ОСОБА_1 була направлена вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати кредитної заборгованості за кредитним договором на загальну суму 217 395,74 грн. (а.с.133). Дана вимога отримана ОСОБА_1 24.10.2014р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення (а.с.134). Ця обставина позивачем також не оспорювалась.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Для одержання виконавчого напису за кредитним договорами додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як вбачається з матеріалів наданих нотаріусом ОСОБА_2 та його доповнень, дані документи згідно переліку були надані йому для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.3.6. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після 03.10.2014р. боржником здійснено погашення заборгованості в сумі 15 000 грн (22.10.2014р.) та 5000грн. (12.12.2014р.). Оскільки вказані суми не були включені ТОВ "Порше Мобіліті" при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису, тому це свідчить про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Проте з таким висновком не погоджується колегія апеляційного суду, так як він не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Так, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Встановивши у справі, що ТОВ "Порше Мобіліті" нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, суд мав дійти до висновку про відмову в позові (на підставі правової позиції Верховного Суду України від 20.05.2015р. у справі №6-158цс15).

Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом, ніж у наявна на день звернення із заявою про видачу виконавчого напису не свідчить про наявність спору, так як загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу.

Крім того, ОСОБА_1 не оспорюється розрахунок загальної суми заборгованості зазначеної у вимозі про сплату по несплачених чергових платежах, нараховані штрафні санкції, штрафи та витрати понесені Компанією.

Різниця суми заборгованості вказаної у вимозі та у виконавчому написі повязана з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису.

Твердження суду першої інстанції про обовязок нотаріуса витребувати у ТОВ "Порше Мобіліті" первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, встановлюють її розмір, є таким, що не відповідає Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та затвердженому Переліку документів за постановою КМУ №1172.

У матеріалах справи міститься надана нотаріусу виписка з рахунку ОСОБА_1 за договором №50009186 із зазначенням суми рахунку, сплати та сальдо по ньому (а.с.130-132).

Крім того, варто звернути увагу на те, що згідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013р. "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства, як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки даним позовом оскаржується вчинення приватним нотаріусом ОСОБА_2 виконавчого напису не з підстав недотримання процедури вчинення виконавчого напису, а з підстав не надання ТОВ "Порше Мобіліті" усіх документів про наявну заборгованість, то приватний нотаріус ОСОБА_2 не може бути відповідачем у справі.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув чим допустив порушення норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції необґрунтовано встановив наявність спору між сторонами про заборгованість за кредитним договором у звязку з чим, помилково дійшов до висновку, що у приватного нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. Крім того, суд не звернув увагу на те, що приватний нотаріус ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі.

З огляду на вищевказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині скасування рішення суду першої інстанції.

У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" задовольнити частково.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3