У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину та звільнення від сплати аліментів на дружину за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 11 травня 1996 року він з ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який рішенням Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області від 2 вересня 2014 року було розірвано. Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2014 року з нього, на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та на її утримання - у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дочкою трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. Його середня заробітна плата за місцем роботи останнім часом складає близько 2 тис. грн, а після всіх утримань (єдиний соціальний внесок, військовий збір, податок з доходів фізичних осіб та аліментів на дочку та колишню дружину) він отримує на руки близько 1 тис. грн. Крім аліментів на дочку та дружину, він повністю утримує сина ОСОБА_6, який у даний час навчається у Київському вищому професійному училищі залізничного транспорту ім. B.C. Кудряшова на платній основі, щомісячна оплата навчання складає 656 грн, оплата проживання - 1 500 грн на місяць. Крім того, сину необхідні кошти на підручники, одяг, продукти харчування. Відповідачка матеріальної допомоги сину не надає. За таких обставин його життєвий рівень не забезпечується, навіть, мінімально. У даний час відповідачка отримує кошти відповідно до Закону України про державну допомогу сім'ям з дітьми.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 та зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання дочки з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів на дитину скасовано, ухвалено нове рішення, яким зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4 на утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку. У решті - рішення суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріальний та сімейний стан позивача з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів як на дружину, так і на дочку не змінився, а, навпаки, покращився, здоров'я не погіршилось, тому відсутні правові підстави для задоволення його позову.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про зменшення розміру аліментів на дитину та ухвалюючи нове рішення про задоволення цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що з вересня 2014 року в матеріальному становищі відповідача відбулись зміни, оскільки він почав сплачувати витрати, пов'язані з навчанням сина, що є підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на утримання дочки.

Проте погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2014 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України).

Проте апеляційний суд, посилаючись на те, що позивач несе витрати на оренду житла для сина, його харчування, одяг, забезпечення підручниками та приладдям під час навчального процесу, не врахував, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження цих доводів позивача (про відсутність таких доказів він і сам зазначав у суді), та не навів відповідних мотивів щодо того, чому їх наявність дає право на зменшення стягнення аліментів на дочку.

При цьому наведені апеляційним судом витрати позивача, у разі їх доведення, є підставою для застосування інших норм СК України, зокрема, про участь у додаткових витратах або витратах на навчання, але ніяк не підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону, оскільки майновий стан позивача після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів не погіршився та не змінився й підстави для зменшення розміру аліментів відсутні.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2015 року скасувати, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик