22-ц/775/519/2015(м)
Категорія 27 Головуючий в першій інстанції - Шиян В.В.
Доповідач - Супрун М.Ю.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю.,

суддів Лісового О.О., Баркова В.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного договору без номеру від 24 грудня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків на рік суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (користування платіжною картою) та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, в неї станом на 31 грудня 2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 21621,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8375,07 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 11091,67 грн., комісії - 2155 грн, а також, нарахованих на підставі п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, штрафів в розмірі 250грн.(фіксована частина) та 499,89 грн. (процентна складова). З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути на його користь борг за кредитним договором в сумі 10747,66 грн., який визначений з вирахуванням заборгованості у розмірі 11 623,97 грн, яка була стягнута з ОСОБА_2 рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 лютого 2012 року.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки припинились договірні правовідносини між сторонами є неправомірним, оскільки протиричить нормам матеріального права.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно листа представника позивача, він просив справу розглянути за його відсутності, апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що 24 грудня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, який складається із Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів на відкриття платіжної картки, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору 12 місяців з моменту підписання ( п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг)

Зважаючи на те, що відповідачка належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, в грудні 2011 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості, що виникла внаслідок такого невиконання і рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 лютого 2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 30 вересня 2011 року, у загальному розмірі 11623,97 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 8375,07 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 1871,06 грн., комісії в сумі 586,22 грн., штрафів - фіксована частина у сумі 250,00 грн та процента складова у сумі 541,62 грн.(а.с41)

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк кредитного договору закінчився, рішенням суду від 10 лютого 2012 року кредитна заборгованість стягнута, отже договірні відносини між сторонами припинились, тому проценти за користування кредитом, пеня та комісія банком нараховуватись не можуть, а вимог по ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов'язання позивач не заявляв.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Отже, з огляду на наведене, вищезазначені висновки суду першої інстанції про безпідставність позову ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд, на підставі ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2015 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: