АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3939/15 Головуючий 1 інст. - Якуша Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 - на рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом який в процесі розгляду був уточнений, просила зобов'язати відповідача сплатити на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини згідно Договору про сплату аліментів від 13.12.2013 року у розмірі 59520 грн., пеню за несплату аліментів у розмірі 16552,20 грн. та додаткові витрати необхідні для оздоровлення та відпочинку дитини у розмірі 5000 грн.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за грудень 2014 року, пені у розмірі 16552,20 грн. та додаткових витрат на оздоровлення дитини 5000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд ухвалюючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, судом невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відповідач не надав жодного доказу, щодо належного виконання зобов'язання.

Судом невірно було встановлено дату з якої зменшується розмір аліментів та безпідставно і необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог

Наголошує, що ухвалене рішення є таким, що порушує права та інтереси малолітніх дітей, охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет та не відповідає вимогам національного і міжнародного законодавства щодо захисту прав дитини.

Також не погоджуючись з зазначеним рішенням представник відповідача просив рішення суду першої інстанції змінити, зменшити суму заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини згідно Договору про сплату аліментів від 13.12.2013 року до 24000 грн..

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що з рішенням суду не погоджується, оскільки певні обставини справи судом встановлені невірно.

Розрахунок заборгованості за несплату аліментів не відповідає дійсності та суперечить змісту договору, яким розмір аліментів передбачений в сумі 8000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановлюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен сплатити заборгованість по сплаті аліментів виходячи з розміру 1000 дол. США в місяць згідно договору по сплаті аліментів на дитину від 30 грудня 2013 року і стягнув заборгованість з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення пені і додаткових витрат, суд зазначив про відсутність доказів вини відповідача і відсутність доказів існування необхідності оздоровлення дитини.

Судова колегія з таким висновком суду погоджується частково.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Судовим розглядом встановлено, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі (а.с. 9).

30 грудня 2013 року сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину зі змісту якого вбачається, що п.1.12 передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 8000 грн., що в еквіваленті на іноземну валюту станом на 30.12.2013 року складає 1000 дол. США щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач пред'явила позов про стягнення заборгованості по аліментам за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року включно, при цьому розрахунок з яким погодився суд першої інстанції зроблений виходячи з еквіваленту 1000 дол. США.

Відповідно до ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судова колегія не погоджується з розрахунком позивача і вважає його - помилковим, оскільки договором передбачено сплату аліментів у розмірі 8000 грн. і з додатковим зазначенням на день укладення договору еквіваленту в дол. США, а не навпаки. Також договором не передбачено збільшення розміру аліментів в залежності від курсу іноземної валюти.

Таким чином, при розрахунку заборгованості слід виходити з обов'язку відповідача сплачувати 8000 грн. щомісяця.

Представники сторін не заперечують, що відповідач сплатив за серпень 2000 грн., вересень - 2000 грн., жовтень - 2000 грн., листопад - 2000 грн., грудень - 2000 грн.

При цьому, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2014 року розмір аліментів було зменшено до 1500 грн.

Судова колегія виходить з того, що відповідач з урахуванням сплачених коштів 2000 грн. щомісяця винен позивачу за серпень 2014 року - листопад 2014 року (8000-2000) = 6000 грн., а всього 6000х4=24000 грн.

За грудень за 22 дні слід виходити з розміру 8000 грн. і за 9 днів - з 1500 грн.

8000:31=258,06х22 =5677,41

1500:31=48,39х9 =435,48

5677,41+435,48=6112,89-2000=4112,89

5677,41+435,48+24000=30112,89 грн.

30112,89-2000=28112,89

З огляду на вищенаведене стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 28112 грн. 89 коп.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про стягнення заборгованості за курсом відповідної валюти не узгоджуються з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, яка чітко зазначає, що зобов'язання можуть виконуватись за офіційним курсом відповідної валюти за умов визначення у зобов'язанні еквіваленту в іноземній валюті. В договорі не зазначено лише еквівалент, а зазначено суму в гривнях, яка на час укладення договору визначена в еквиваленті долара США.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що відповідач повинен сплачувати за грудень 1500 грн. , а оскільки він сплатив 2000 грн., то заборгованості немає також є безпідставними. Відповідач повинен був сплачувати 1500 грн. починаючи з 22.12.2014 року, а до цієї дати розмір аліментів складав 8000 грн.

Що стосується відмови у задоволенні позову про стягнення пені і додаткових витрат, суд першої інстанції обґрунтував цей висновок і судова колегія погоджується з ним. Дійсно судовим розглядом встановлено відсутність вини відповідача, що є безумовною підставою для стягнення пені.

Відповідно п.1.4. договору про сплату аліментів на дитину відповідач взяв на себе обов»язок брати участь у додаткових витратах на дитину, що можуть бути викликані необхідністю оздоровлення та відпочинку.

Матеріали справи не містять відповідних доказів. На а.с.93 знаходиться довідка , яка видана ОСОБА_7, яка потребує санаторно-курортного лікування , тоді як відповідач зобов»язався сплачувати додаткові витрати на утримання ОСОБА_6 . Будь яких рахунків -фактур щодо вартості оздоровлення чи відпочинку позивач не надала суду.

Поряд з цим, відповідач надав суду копії чеків на купівлю дитині одягу і взуття в жовтні-листопаді 2014 року і січні 2015 року , проти чого не заперечував представник позивача (а.с.65-66).

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 і представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року в частині стягнення заборгованості по аліментам і судових витрат -змінити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість по аліментах за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 30 112 (тридцять тисяч сто дванадцять) грн. 89 коп. і судовий збір в сумі 90 (дев"яносто) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 210 (двісті десять) грн. 90 коп.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені та додаткових витрат на дитину -залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - Судді -