Дата документу 21.12.2015
ЄУ № 420/2251/15-ц
Провадження №2/420/1763/15
21 грудня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, третя особа - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області,
Позивачі звернулися до Новопсковського районного суду із позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21, та зобовязати третю особу примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що їм на праві приватної спільної сумісної власності належить домоволодіння за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21. За даною адресою також зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_4, але фактично не проживає за даною адресою з березня 2000 року, що також підтверджується актом підтвердження не проживання від 22.06.2015. Оскільки фактично в будинку відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою комунальх послуг, чим обєктивно порушуються їх права, тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на заявлених вимогах наполягають, у разі неявки відповідача не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи суду не надавав.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі не надав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САА № 665955, виданого Новопсковською районною радою, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить домоволодіння за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21.
Як вбачається з інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС Луганської області, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. Молодіжний, 21, з 07.02.1994.
Згідно акту підтвердження не проживання від 22.06.2015, складеного депутатом Рибянцівської сільської ради, ОСОБА_4 не проживає в будинку за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21, з березня 2000 року.
Відповідно до довідки № 353, виданої Рибянцівською сільською радою 22.06.2015, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. Молодіжний, 21, але фактично не проживає за даною адресою з березня 2000 року.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_4 з березня 2000 року і по теперішній час в житловому будинку за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21, не проживає та не зявляється. Його фактичне місце проживання позивачам не відоме.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Оскільки, відповідач не проживає в будинку за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21, з березня 2000 року, та був відсутній за даною адресою понад 6 місяців, а доказів щодо поважності причин відсутності суду не надав, суд вважає відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.
Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.
За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивачів, які просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21 та зобовязати третю особу - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1, якою було сплачено судовий збір при зверненні до суду в сумі 243,60 грн., підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 224-233 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, третя особа - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: с. Рибянцеве, Новопсковський район, Луганська область, кв. Молодіжний, 21.
Зобовязати Новопсковський сектор Управління Державної Міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. Молодіжний, 21.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 243,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: