У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 125 535 грн 50 коп.

На обґрунтування позову зазначало, що за умовами укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_4 кредитного договору від 27 вересня 2005 року, остання отримала кредит у розмірі 160 тис. дол. США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном погашення до 26 вересня 2025 року. В забезпечення зобов'язання позичальника 27 вересня 2005 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань. Оскільки відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконували, станом на 11 червня 2010 року утворилась заборгованість у вказаному розмірі, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів як солідарних боржників.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 1 125 535 грн 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відповідачі порушили взяті на себе кредитні зобов'язання, а тому несуть перед банком солідарну відповідальність у повному обсязі.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник