Провадження №2/592/441/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

при секретарі Дегтяренко В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ковпаківського районного суду м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення оплати, неустойки та моральної шкоди по договору за надання послуг,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що між ним як власником агенства нерухомомості Арка та відповідачкою ОСОБА_2 згідно зі ст.ст.626, 627, 628 ЦК України був укладений договір від 18.11.2013 року про надання інформаційних послуг на підбір їй будинку в м.Суми, який знаходився на ринку нерухомості і який відповідає її вимогам.

Відповідно до цього договору їй було запропоновано для огляду ряд будинків, в тому числі і будинок за адресою: м.Суми, вул.Семашко, 12 (продавець ОСОБА_4), який відповідав її вимогам і який був нею оглянутий цього ж дня і який їй сподобався.

Під час складання договору, ОСОБА_2 в п.6.1. Договору вказала себе, свою дочку, та інших родичів, як осіб на яких окрім неї може оформлятись обєкт нерухомості.

В пункті 6.2 Договору вказано, що відповідачка як замовник несе відповідальність за оплату послуг виконавця.

Як стало йому відомо, в грудні 2013 року відповідачка ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу будинку по вул.Семашко, 12 в м.Суми на свою доньку ОСОБА_5 без участі агенства і без сплати їхніх послуг, чим порушила п.8 Договору, що обумовило його звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги збільшив і в остаточній редакції просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь оплату по договору за надані послуги в сумі 12500 грн., неустойку в розмірі 5000 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн., обґрунтувавши позов тими ж підставами, що зазначені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і її представник ОСОБА_3 суду показала, що дійсно 18.11.2013 року між відповідачкою і позивачем був оформлений договір про надання інформаційних послуг щодо придбання житлового будинку. Однак, вказаний договір позивачем підписаний не був, що він підтвердив в першому судовому засіданні, а підписаний ексземпляр подав вже пізніше. Таким чином на їх думку даний договір є неукладеним, а тому не породжує ніяких взаємовідносин сторін, тому відповідачка не повинна сплачувати позивачу ніяких коштів. Крім того, зазначила, що спірний будинок по вул.Семашко, 12 в м.Суми купила донька відповідачки, яка сама через інтернет знайшла цей будинок. Таким чином, вказаний будинок був придбаний без допомоги позивача. В задоволенні позову просять відмовити.

Суд, заслушавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, 18.11.2013 року, ОСОБА_6, (яка працювала на той час в агенстві нерухомості Арка згідно цивільно-правової угоди від 01.04.2013 року) заповнила бланк Договору про надання інформаційних послуг між відповідачкою ОСОБА_2 (Замовник) та позивачем ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) згідно умов якого Виконавець надає Замовнику інформацію щодо придбання обєкта нерухомості. /а.с.4-5/

Даний договір Виконавцем ОСОБА_1 як на момент укладання, так і на момент звернення до суду підписаний не був, що вбачається із долученої позивачем до позовної заяви його копії.

Під час першого судового засідання позивач ОСОБА_1 надав суду для огляду оригінал цього договору і оригінал також ним підписаний не був.

Вподальшому, після того, як позивач ознайомився із запереченнями представника відповідачки щодо недійсності цього договору, оскільки він не підписаний самим позивачем як Виконавцем, то позивач підписав цей договір вже на стадії судового розгляду, завірив свій підпис власною печаткою і копію підписаного договору надав суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Як вбачається з позову та як зазначив позивач в судовому засіданні, цивільні обовязки відповідачки в даному випадку виникають з договору про надання інформаційних послуг.

Згідно ч. 4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Виходячи із вимог ст.208 ЦК України вищезазначений правочин між позивачем та відповідачкою щодо надання інформаційних послуг результатом яких є обовязок відповідачки сплатити позивачу грошовову винагороду у розмірі 1,5 % ринкової вартості обєкта нерухомості але не менше 500 доларів США відповідно до п.8.1 Договору повинен укладатись в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Виходячи із вимог ст.638 ЦК України договір укладається у наступному порядку: пропозиція укласти договір (оферта) має передувати, прийняттю пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення договору може відбутися не лише шляхом обміну листами, мається на увазі офертою і акцептом, а і шляхом складання одного документу - під назвою договір. Підпис на договорі, як документі, відображає волевиявлення сторони. Печатка, у разі її необхідності, є доказом дійсності підпису.

Таким чином, обовязковою умовою укладення договору між позивачем та відповідачкою повинні бути підписи обох сторін.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, так і підтвердив сам позивач, в момент укладання оспорюваний договір позивачем підписаний не був, не був також підписаний цей договір і на момент звернення до суду і тільки після першого судового засідання позивач підписав оригінал цього договору та скріпив свій підпис власною печаткою, копію якого вподальшому надав суду.

Таким чином, договір про надання інформаційних послуг між позивачем та відповідачкою в 2013 році фактично укладений не був, тому у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України він не породжує ніяких прав та обовязків для сторін.

Позивач також наполягає на тому, що ОСОБА_5, (яка є дочкою відповідачки) в грудні місяці 2013 року уклала договір купівлі-продажу спірного будинку за адресою м.Суми, вул.Семашко,12 завдяки його агенству нерухомості, яке запропонувало її матері ОСОБА_2 цей будинок.

Однак, такі твердження позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, в позовій заяві і в судовому позивач засіданні зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 оглянула спірний будинок по вул.Семашко,12 в м.Суми в день укладання договору, тобто 18.11.2013 року і їй сподобався цей будинок.

Однак свідок позивача ОСОБА_6, (яка працювала у нього на той момент на підставі цивільно-правової угоди) суду показала, що в день укладання договору відповідачка ОСОБА_2 не оглядала вищезазначений спірний будинок, оскільки його господарка в той день була в лікарні і взагалі відповідачка не оглядала цього будинку.

Тобто свідок позивача повністю спростувала його доводи з цього приводу.

Крім того, свідок ОСОБА_6 суду показала, що це вона з власної ініціативи вказала в п.6.1 Договору відомості про те, що придбаний будинок буде оформлений на відповідачку, або на її дочку, або на її чоловіка, або на інших родичів. Як вона зазначила про це вона вказала із-за того, що клієнти їх обманюють, тому вона вказує всіх родичів.

Такими свідченнями перед судом свідок ОСОБА_6 спростувала доводи позивача в тій частині, що відповідачка ОСОБА_2 запропонувала вказати у вказаному пункті договору ці відомості.

Позивач суду також пояснив, що про існування спірного будинку по вул.Семашко, 12 в м.Суми його агенству стало відомо із газети Ваш Шанс.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що відповідачка ОСОБА_2 є її матірю. Спочатку вона разом із своїм чоловіком та дитиною проживали в одному будинку з матрію, але цей будинок розділений на два ходи. Відносини з матірю у неї були напружені тому вона з чоловіком стали шукати собі окреме житло в районі Добровільної. Мати також хотіла щоб вони переїхали. Так, в інтернеті вона особисто побачила оголошення, що по вул.Семашко, 12 в м.Суми продається вищезазначений спірний будинок по ціні, яка її влаштовувала. Оскільки в оголошенні не було вказано телефона, вона приїхала за вказаною адресою. Але господарів не було, а вона побачила їх сусіда проживаючого напроти - ОСОБА_7 при бесіди з яким зясувала, що у нього знаходяться ключі від вказаного будинку і що до нього звертаються покупці з приводу купівлі цього будинку. Після чого ОСОБА_7 по мобільному телефону звязався із господарями вказаного будинку і влаштував їм зустріч. Далі вона зустрілась з господарями але зясувала, що у них не всі документи оформлені на будинок. Тому вона почала шукати інші будинки у вказаному районі. Однак, інших будинків так і не знайшла, тому в грудні місяці 2013 року вона знову повернулась до господарів будинку по вул.Семашко, 12 і домовилась з ними про купівлю цього будинку. Вона була вимушена купляти саме цей будинок, оскільки у неї в банку закінчувався строк, протягом якого вона могла отримати кредит на придбання будинку. Тому 28.12.2013 року вона купила цей будинок. Позивача та його агенство нерухомості вона не знає і ніколи з ними з приводу придбання цього будинку не спілкувалась. Про те, що її мати ОСОБА_2 уклала з цим агенством договір про надання послуг з придбання будинку їй стало відомо, після звернення позивача до суду.

На підтвердження цих показань свідка, представником відповідача було надане роздруковане оголошення з інтернету про продаж спірного будинку по вул.Семашко, 12 в м.Суми, яке знаходиться в інтеренеті з 28.08.2011 року. /а.с.43/

Позивачу про це оголошення нічого відомо не було, що він підтвердив в судовому засіданні.

Крім того, свідок ОСОБА_7 суду показав, що він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Його будинок знаходиться напроти будинку № 12 по вул.Семашко, який протягом тривалого часу продавався. Молоді господарі цього будинку № 12 періодично телефонували йому, що придуть покупці дивитись будинок і щоб він їм показав, оскільки у нього були ключі від будинку. Потім зявилась ОСОБА_5, яка підійшла до будинку № 12 і стала щось дивитись. Він в цей момент стояв на вулиці. Побачивши його ОСОБА_5 підійшла і спитала чи не знає він як звязатись з господарями цього будинку, оскільки вона хоче його купити. Він сказав, що допомагає у продажі, тому показав їй будинок та дав телефон господарів. Потім ОСОБА_5 кудись пропала, а в грудні 2013 року знову зявилась і він звів її з господарями, після чого вона купила цей будинок.

Тобто, свідок ОСОБА_7, який ніяким чином не закікавлений в даній справі, повністю підтвердив показання свідка ОСОБА_5 (дочки відповідачки) в тій частині, що їй спочатку не було відомо телефона господарів будинку № 12 по вул.Семашко і що про їх телефон вона дізналась саме від ОСОБА_7

Це ще раз підтверджує ту обставину, що ОСОБА_5 знайшла будинок № 12 по вул.Семашко сама, через оголошення в інтерені, без допомоги агенства позивача, оскільки із договору від 18.11.2013 року між позиачем та відповідачко вбачається, що в ньому вказаний номер мобільного телефону господарки будинку № 12 по вул.Семашко і якби ОСОБА_5 через свою матір дізналась про продаж цього будинку, то вона напряму могла б зателефонувати господарям цього будинку і домовитись про його купівлю, а в даному випадку вона дізналась про телефон господарів тільки від свідка ОСОБА_7

Крім того, ще одним підтвердженням доводів відповідачки в тій частині, що її дочка ОСОБА_5 сама знайшла спірний будинок є те, що договір з відповідачкою був оформлений 18.11.2013 року, а договір з продавцем спірного будинку № 12 по вул.Семашко ОСОБА_4 був оформлений 21.11.2013 року, що свідчить про те, що станом на 18.11.2013 року позивачу ще не було відомо про наміри ОСОБА_4 продати свій будинок через його агенство. /а.с.4-6/

Таким чином, позивач в порушення ст.60 ЦПК України не довів суду тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.11, 203, 208, 626, 628, 638 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь оплати до договору б/н від 18.11.2013 року за надання послуг в сумі 12500 грн., неустойки у розмірі 5000 грн. та моральної шкоду в сумі 3000 грн. відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Чернобай