Справа № 344/5190/15-ц
Провадження № 2/344/2702/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Гречун Т.Б.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), процентів на суму вкладу, трьох процентів річних, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), процентів на суму вкладу, трьох процентів річних, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2014 року був внесений депозит у сумі 15 000,00 грн. згідно договору банківського вкладу № 74022. Строк дії даного договору становив 273 дня з 26 грудня 2014 року по 26 вересня 2015 року. З 01лютого 2015 року відповідач припинив виплату процентів. 28 березня 2015 року позивачем подана заява відповідачу про повернення внесеного депозиту та процентів, проте жодної відповіді не надіслано позивачу. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, грошове відшкодування завданої моральної шкоди оцінює у розмірі 2 700,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача тіло депозитного вкладу у розмірі 15 000,00 грн., проценти на суму вкладу у розмірі 607,38 грн., три проценти річних у розмірі 74,05 грн., збитки від невиплати процентів у розмірі 24,59 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 700,00 грн.

Ухвалою суду від 30 квітня 2015 року залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов повністю, не заперечував щодо винесення заочного судового рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, до суду не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Стандарт», Банком, та ОСОБА_1, Вкладником, був укладений договір банківського вкладу № 74022, згідно п. 1.1 якого Вкладник вносить, а Банк приймає на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 15 000,00 грн. (а.с. 3-5).

28.03.2015 року позивач ОСОБА_1 написав заяву про повернення депозиту у сумі 15 000,00 грн. та процентів у сумі 607,38 грн., що була отримана відповідачем 01.04.2015 року (а.с. 6-7).

Згідно листа від 22.04.2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Стандарт» строком на три місяці з 20.02.2015 року до 19.05.2015 року (а.с. 23).

Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально та ставити під сумніви які суд не вбачає підстав.

Відповідно до п.п. 1.3-1.4 договору банківського вкладу № 74022 від 26 грудня 2014 року, на суму вкладу Банк нараховує проценти у розмірі 25,05 % річних. Нараховані на вклад проценти сплачуються щомісяця шляхом видачі готівки через касу Банку або перерахуванням на поточний рахунок Вкладника, відкритого в Банку. Нараховані проценти обліковуються на рахунку нарахованих процентів та до суми вкладу не приєднуються. Проценти сплачуються, починаючи з 01 числа місяця, наступного за місяцем нарахування.

П. 2.2.3 укладеного договору встановлює, що Банк зобов'язується забезпечити зберігання та повернення фактично внесеного Вкладником вкладу та нарахованих на нього процентів шляхом видачі готівки через касу Банку або перерахуванням на поточний рахунок Вкладника.

Згідно п. 6.4 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором вони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За правилами ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс/13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 Цивільного кодексу України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

28.03.2015 року позивач звертався до відповідача з заявою про повернення депозиту, проте відповідач на претензію позивача не відреагував та кошти не повернув.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст. 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного договору банківського вкладу № 74022 від 26 грудня 2014 року, що спричинило його істотне порушення, тим самим позбавило вкладника права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позов в частині стягнення депозитного вкладу у розмірі 15 000,00 грн. підлягає до задоволення.

Також підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення процентів на суму вкладу у розмірі 607,38 грн. з наступного розрахунку: (15 000,00 грн. (сума депозитного вкладу) х 0,2505 (проценти згідно п. 1.3 укладеного договору) : 365 (кількість днів у році)) х 59 (кількість днів прострочки з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року) = 607,38 грн.; трьох процентів річних у розмірі 72,74 грн. з наступного розрахунку: (15 000,00 грн. (сума депозитного вкладу) х 59 (кількість днів прострочки з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року)) : 365 (кількість днів у році)) х 0,03 = 72,74 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення збитків від невиплачених процентів у розмірі 24,59 грн. до задоволення не підлягають, оскільки стягнення даних збитків не передбачено умовами укладеного договору банківського вкладу, а також позивачем не доведені збитки та їх розмір.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до вимог ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з укладеного сторонами договору банківського вкладу, за порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди договором не передбачено, а стягнення моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» також є безпідставним, так як п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону передбачає, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), процентів на суму вкладу, трьох процентів річних, відшкодування збитків та моральної шкоди слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 527, 610-611, 625, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-224, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), процентів на суму вкладу, трьох процентів річних, відшкодування збитків та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, заборгованість за договором банківського вкладу № 74022 від 26 грудня 2014 року у розмірі 15 000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), проценти на суму вкладу у розмірі 607,38 грн. (шістсот сім грн. 38 коп.), три проценти річних у розмірі 72,74 грн. (сімдесят дві грн. 74 коп.), усього на загальну суму 15 680,12 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят грн. 12 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 червня 2015 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 12 червня 2015 року.

Суддя Л.В. Мелещенко