Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"05" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом: Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09 від 26 вересня 2013 року у розмірі 21 029, 36 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09 від 26 вересня 2013 року. Згідно з умовами договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 11 000,00 гривень, на строк до 31 серпня 2015 року включно (пункти 2.1., 2.2. статті 2 договору). Відповідно до пункту 2.3. статті 2 та підпункту 7.2.4. пункту 7.2. статті 7 договору відповідач зобов'язався: сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. В зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, банком було направлено позичальнику відповідну вимогу № 153-7/1002 від 08 червня 2015 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та претензією № 153-7/1294 від 16 липня 2015 року, в які зазначав про наявність несплаченої заборгованості за договором, та про необхідність погашення цієї заборгованості 31 липня 2015 року. В порушення умов договору та статті 526 Цивільного кодексу України, станом на 11 серпня 2015 року зобов'язання відповідача за договором, в частині погашення кредиту в розмірі 10 965,67 гривень та процентів в розмірі 6 022,56 гривень залишаються невиконаними. Відповідно до проведених позивачем розрахунків, станом на 11 серпня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем щодо сплати пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами становить 1 671,87 гривень, а заборгованість відповідача щодо сплати пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом становить 2 369, 26 гривень. З огляду на викладене, станом на 11 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором залишається непогашеною та становить 21 029, 36 гривень, з яких: 6 022, 56 гривень - прострочена заборгованість за процентами; 10 965,67 гривень - прострочена заборгованість за кредитом (основним боргом); 1 671,87 гривень - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 2 369, 26 гривень - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд, розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з′явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, у відсутність відповідача та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Укрексімбанк» із заявою, в якій просила відкрити їй кредитну лінію до поточного (карткового) рахунку № (а.с.18).

26 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит з лімітом не більше 11000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням картки, а позичальник зобов'язався повернути кредит кредиту та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.2. Розділу 2 договору, дія кредитної лінії припиняється «31» серпня 2015 року.

Згідно п. 2.3. Розділу 2 договору, за користування кредитом позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати кредитору проценти, нараховані за процентною ставкою 36,00 % річних.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.п. 7.2.4. п. 7.2. Розділу 7 договору, позичальник зобов'язується: сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця, а саме не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 9.1. Розділу 9 договору, у разі неповернення кредиту (частин кредиту) у терміни, передбачені цим договором, позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2. зміна умов зобов'язання;

3. сплата неустойки;

4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними у справі доказами та розрахунком суми заборгованості, відповідачем порушено умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на 11 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача за договором становить 21 029, 36 гривень, з яких: 6 022, 56 гривень - прострочена заборгованість за процентами; 10 965,67 гривень - прострочена заборгованість за кредитом (основним боргом); 1 671,87 гривень - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 2 369, 26 гривень - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом).

08 червня 2015 року на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та/або процентами. 16 липня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, з вимогою погасити заборгованість за кредитною лінією в сумі 16 533,98 гривень. В той же час, дані вимоги залишилися поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків, пені підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, від сплати якого був звільнений позивач.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 610-612, 629, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 14, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09 від 26 вересня 2013 року у розмірі 21 029 (двадцять одна тисяча двадцять дев'ять) гривень 36 (тридцять шість) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: