АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/991/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/1520/15 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого Загорського О.О.

суддів: Козак І. О., Ткач З. Є.,

секретар судового засідання - Танцюра О.В.

за участі - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИЛА:

08.05.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Кременецького районного суду від 29.09.2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі - 500 гривень щомісячно, починаючи з 07.07.2014 року та до досягнення дитиною повноліття і на її утримання - 300 гривень щомісячно, починаючи з 07.07.2014 року та до досягнення дитиною трьохрічного віку. Враховуючи рівень інфляції та зростання вартості комунальних послуг, а також рівень доходів та стан здоров'я дитини, визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Відповідач має регулярний заробіток в ресторані «Іква», як співак. Реклами його музичного гурту «Збіг обставин» розміщені в мережі Інтернет. ОСОБА_1 регулярно виступає на урочистих заходах з нагоди одруження та заробляє за один виступ близько 2 500 гривень, тобто отримує регулярний дохід.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.10.2015 року позов задоволено частково і змінено розмір аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 08.05.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 08.05.2015 року та до досягнення дочкою трьохрічного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що судом не враховано, що він є опікуном своєї баби, інваліда першої групи ОСОБА_4, яка потребує постійного догляду. Вказав, що суд зробив помилковий висновок, що розміщення реклами в мережі інтернет свідчить про покращення його матеріального становища.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і надав відповідні пояснення. Вказав, що не має жодних заробітків і не співає в ресторанах. Зазначив, що баба, яку він доглядає, є інвалідом першої групи і він не може працювати, бо треба доглядати бабу і твердження ОСОБА_2, що довідка про інвалідність фіктивна є помилковим, оскільки фіктивність довідки не доведена. Вказав, що 2500 грн. за виступ ніколи не брав, інколи допомагає сусідам і за допомогу має разові заробітки, живе з бабою за її пенсію - 1300 грн. Зазначив, що він може сплачувати лише 350 грн. аліментів, а позивач має вищу освіту, отримує допомогу від держави, але і може сама заробляти кошти. Вказав, що ОСОБА_2 перешкоджає йому бачитись з дитиною і зустрічей він добивався через орган опіки і піклування.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, але в матеріалах справи є розписка, що вона і її представник повідомлені про розгляд справи 17.12.2015 року, - що згідно ст. 305 ЦПК не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з покращення матеріального стану відповідача та збільшення витрат на утримання неповнолітньої дочки через погіршення стану її здоров'я.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобовязаний вирішити наступні питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що з довідки №04/2523, виданої 11.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кременецької РДА, як одержувач допомоги при народженні дитини з 01.08.2015 року по час видачі довідки (а.с.9).

Згідно довідки №02/3091 від 26.03.2015 року, ОСОБА_2 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини - 810 гривень щомісячно (а.с.14).

З розрахунків заборгованості від 07.09.2015 року вбачається, що станом на 01.09.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість по аліментах на утримання дитини в розмірі 5 458, 00 гривень (а.с.6), а на утримання позивачки - 3 117,95 гривень (а.с.7).

Рішенням Кременецького районного суду від 06.08.2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі - 500 гривень щомісячно, починаючи з 07.07.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 аліменти - 300 гривень щомісячно, починаючи з 07.07.2014 року та до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.4).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вказано в рішенні Кременецького районного суду від 19.10.2015 року,- з дослідженого в судовому засіданні суду першої істанції СD-диска вбачається, що 03.03.2015 року розміщено в мережі Інтернет рекламу гурту Збіг обставин з музичного оформлення свят по західній Україні. В рекламі міститься відеоролик з виступом ОСОБА_1 та ОСОБА_5,- що апелянтом не заперечується.

Висновок суду першої інстанції, що твердження відповідача про надання послуг по музичному оформленню урочистих подій на безоплатній основі є намаганням приховати своє дійсне матеріальне становище і висновок про покращення його матеріального становища оцінюється критично, оскільки належних і допустимих доказів про одержання ОСОБА_1 доходів від заняття музичною чи будь-якою іншою діяльністю матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції на основі довідки РКЗ Кременецький центр первинної медико - санітарної допомоги за № 541 від 06.10.2015 (а.с.76) зробив висновок про погіршення стану здоров'я дитини. Однак в довідці вказано, що дитина в липні 2015 року пройшла комплексний медичний огляд хронічних захворювань не виявлено, а тому наявність захворювань протягом 2015 року не свідчить про необхідність збільшення розміру аліментів постійно, але може бути підставою для звернення з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Інших доказів які б свідчили про стан здоров'я дитини і необхідності в зв'язку з станом здоров'я збільшити розмір аліментів матеріали справи не містять і позивачем до суду не подано.

Висновок суду, що матеріальне становище відповідача покращилось, оцінюється критично як такий, що суперечить матеріалам справи, не грунтується на доказах і спростовується:

-розрахунками заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, заборгованість на утримання позивача (а.с.6, 7);

-відсутністю доказів одержання будь-якого постійного доходу відповідачем;

-твердження відповідача, що він є опікуном своєї баби - інваліда першої групи і не може в звязку з цим працювати, про що вказано в рішенні суду, ніким не спростовано.

Матеріали справи не містять доказів як покращення матеріального становища ОСОБА_1, так і погіршення його у ОСОБА_2 Як стверджується ОСОБА_1, його бувша дружина матеріально забезпечена, отримує допомогу від держави в зв'язку з народженням дитини і твердження ОСОБА_1 про матеральний стан ОСОБА_2 нею не спростовано. Як вбачається з довідки від 26.03.2015 року (а.с.14) ОСОБА_2В отримує допомогу від держави в сумі 810 грн. щомісячно.

Твердження ОСОБА_2, що розмір аліментів є недостатнім в зв'язку з інфляцією оцінюється критично, оскільки інфляція стосується як її, так і відповідача.

Крім вказаного, в рішенні суду не встановлено і позивачем не доведено наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання позивача.

Обставини, на які посилався суд як на підставу збільшення розміру аліментів в рішенні від 19.10.2015 року існували і 06.08.2014 року коли суд ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214, на вищевказані вимоги закону уваги не звернув, належним чином не перевірив матеріальне становище сторін, не з'ясував підстави для збільшення розміру аліментів та можливості відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі, не оцінив ступінь погіршення здоров'я дитини та що відповідач є опікуном своєї баби інваліда 1 групи, яка потребує постійного догляду і ОСОБА_1 здійснюючи за нею постійний догляд не зможе працевлаштуватись.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.10.2015 року щодо позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Приходячи до переконання про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів як на утримання дитини, так і на утримання ОСОБА_2 колегія суддів врахувала як вказане так і те, що:

-ОСОБА_2 отримує допомогу від держави у зв'язку з народженням дитини в розмірі 810 грн. щомісячно;

-невиявлення хронічних захворювань дитини довідка №541 від 06.10.2015 року (а.с.76);

-відсутність доказів одержання доходів ОСОБА_1;

-що ОСОБА_1 є опікуном своєї баби інваліда 1 групи та здійснюючи постійний догляд за нею не може працевлаштуватись;

-стягнення з відповідача згідно рішення від 06.08.2014 року аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 500 грн., що перевищує мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років - 30% прожиткового мінімуму - 350,10 грн. (станом на момент звернення з позовом до суду).

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вказане, матеріали справи, представлені докази, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення Кременецького районного суду від 19.10.2015 року і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішиЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6