Справа № 752/5491/13-ц
Провадження №: 2/752/1183/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

22.01.2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено, що 26.05.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 150 000, 00 дол. США зі сплатою 11, 8 % річних за користування та терміном повернення до 26.05.2027 року. 12.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого право вимоги за зобов»язаннями, які виникли у ОСОБА_1 за кредитним договором № 0, АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект». ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов»язання за кредитним договором № 0 від 26.05.2006 року у зв»язку з чим станом на 04.12.2012 року утворилась заборгованість в розмірі 176 539, 65 дол. США, що за курсом валют Національного банку України із співвідношенням за 1 дол. США - 7, 993 грн. становить 1 411 081, 42 грн., з яких: 127 417, 86 дол. США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 1 018 450, 95 грн. заборгованості за кредитом; 49 121, 79 дол. США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 392 630, 47 грн. заборгованості по процентам. Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 539, 65 дол. США, що за курсом валют Національного банку України становить 1 411 081, 42 грн.

12.01.2015 року в судовому засіданні позивач подав заяву про уточнення позовних вимог.

Відповідно до змісту заяви про уточнення позовних вимог, просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.05.2006 року в розмірі 176 539, 65 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 09.01.2015 року становить 2 780 499, 49 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнала. Зазначила, що починаючи з 2012 року відповідач почала отримувати від позивача вимоги про погашення заборгованості перед ними, однак доказів на підтвердження переходу права вимоги не надали. Враховуючи право відповідача не виконувати обов»язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні, невиконання вимог позивача є цілком законним у даній ситуації, а вимоги позивача недоведеними. Просила суд врахувати, що боржником у даних правовідносинах за договором на якому базується відступлення є фізична особа - ОСОБА_1, а не суб»єкт господарювання. Крім того посилалася на те, що з метою стягнення іноземної валюти з боржників за кредитними зобов»язаннями, вираженими в іноземній валюті, колекторській компанії необхідно отримати генеральну або індивідуальну ліцензію Національного банку України, яка відсутня у позивача, а тому вимоги про стягнення грошових коштів в іноземній валюті є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У зазначеному договорі факторингу № 1 не вказано також, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачеві право грошової вимоги саме до відповідача, а у додатку № 1 до Договору факторингу № 1 не зазначено конкретного боржника і суму боргу.Просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Правилами ст. 10 цього Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 26.05.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, предметом якого є надання позичальнику кредитних коштів у сумі 150 000, 00 дол. США на період з 26.05.2006 року по 26.05.2027 року зі сплатою 11, 8 % (а.с. 5-14).

Відповідно до п. 9.11, 9.12 зазначеного вище договору, уклавши цей договір, позичальник надає банку свою згоду та право збирати, зберігати, використовувати, надавати і отримувати інформацію необхідну при укладенні договорів щодо відступлення права вимоги за даним договором - до відповідних фізичних та юридичних осіб; уклавши цей договір, позичальник надає банку згоду: передавати права і обов»язки банку за даним договором третій особі, без отримання на це додаткової згоди позичальника.

12.11.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1 (а.с. 23-31).

Відповідно до п. 1.1., 3.5. за цим договором клієнт зобов»язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором; клієнт зобов»язується за власний рахунок повідомити кожного боржника і гаранта про відступлення прав вимог за формою згідно з Додатком 3 до цього Договору протягом 30 робочих днів з дати відступлення.

За даними виписки з Договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, до переліку первинних договорі факторингу включено договір № 0 від 26.05.2006 року (а.с 32).

За правилами ст. ст. 512, 514, 516, 517 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням; первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до листа ТОВ «Кей-Колект» за № 673, що був відправлений на адресу ОСОБА_1 24.07.2012 року, на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк»та ТОВ «Кей-Колект» банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 26.05.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та банком, на користь нового кредитора. Доказами факту відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «Кей-Колект» вважаються даний лист, де зазначено, що ТОВ «Кей-Колект» є новим кредитором, а також повідомлення надіслане від АТ «УкрСиббанк» (а.с. 56).

Однак зазначене повідомлення не містить інформації про укладення між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору факторингу та даних про отримання відповідачем повідомлення про заміну кредитора.

За правилами ст. ст. 1077, 1082 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) передає або зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який, передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов»язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника); боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошоовї вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконує цього обов»язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов»язку перед ним.

Судом також встановлено, що 22.08.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі. Зазначене рішення набрало законної сили 04.12.2013 року.

Як видно зі змісту ухвали ВССУ від 13.08.2014 року, підставою для скасування зазначених рішень стало те, що судом не перевірено наявність у фактора прав на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб не суб»єктів господарювання та не звернув уваги на те, чи укладено між позивачем та банком відповідний договір факторингу, чи дотримані вимоги закону при укладенні цього договору.

На виконання вимог ст. 10 ЦПК України, ухвали ВССУ, судом було роз»яснено представнику позивача про необхідність надання суду доказів на підтвердження наявності у ТОВ «Кей-Колект» права на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб, чи укладено договір факторингу, що став підставою для звернення в суд з позовом до ОСОБА_1 , чи укладено цей же договір з дотриманням Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Проте, позивач не скористався своїм правом надання доказів для перевірки у судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 4, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу; державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231 визначено, що факторинговою вважається фінансова послуга за наявності сукупності таких операцій з фінансовими активами: фінансування клієнтів - суб»єктів господарювання, які уклали договір з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб»єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачений договором, на якому базується відступлення.

Відтак, з огляду на те, що зазначений договір факторингу укладено під фінансування клієнта фізичної особи, а не суб»єкта господарювання, а також, враховуючи те, що представник позивача не надав суду доказів на підтвердження наявності у ТОВ «Кей-Колект» права на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб, чи укладено договір факторингу, що став підставою для звернення в суд з позовом до ОСОБА_1 , чи укладено цей же договір з дотриманням Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», то заявлені вимоги ТОВ «Кей-Колект» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не підлягають задоволенню судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 517, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 137, 179, 208, 213, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.