Справа № 346/176/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді: Обідняк В.Д.

секретаря: Вербіщук О.Д.

представників: ОСОБА_1

ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з даним позовом, який представник підтримав в судовому засіданні та уточнивши позовні вимоги пояснив, що 27 грудня 2006 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено Генеральну кредитну угоду № 103, згідно якої банк зобов'язався надавати відповідачу кошти в порядку та на умовах визначених у кредитних договорах, укладених в межах даної угоди, з кінцевим терміном дії до 26 грудня 2013 року.

В межах даної Генеральної угоди укладено наступні договори: № 014/14-10/228 G103 укладений між банком та відповідачем 27 грудня 2006 року, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 100 000, 00 доларів США зі сплатою 14 % річних та кінцевим терміном погашення по 26.12.2013р.; №014/14-10-21G103 укладений 16.01.2007 року, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 100 000, 00 дол.США зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном погашення по 20.12.2013р. ;

№ 014/14-10/75G103 укладений 13.02.2008 року, згідно умов якого ОСОБА_4 надано кредит в розмірі 40 000, 00 доларів США зі сплатою 12,75% річних та кінцевим терміном погашення по 12.02.2013 р.

Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином та надав відповідачу кредит у розмірі, строки та на умовах визначених договором.

Станом на 18 березня 2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитними договорами, а саме порушено графік повернення основної суми кредиту та відсотків за користування ним в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно уточнених позовних вимог становить 252 596, 47 доларів США та 71156,83 грн. - пені.

У зв'язку з вищенаведеним, відповідачу по справі неодноразово направлялись вимоги про виконання взятих на себе зобов'язань, які залишені ним без задоволення, чим в черговий раз грубо порушено майнові права та законні інтереси банку, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитними договорами № 014/14-10/228 G103 від 27 грудня 2006р., № 014/14-10-21G103 від 16 січня 2007р. та № 014/14-10/75G103 від 13 лютого 2008 р., яка станом на 18.03.2014 року 252 596, 47 доларів США, пеню в розмірі 71 156, 83 грн. та понесені судові витрати.

Крім того представник позивача в судовому засіданні доповнив, що кредитні договори укладені між банком та відповідачем по справі не визнані недійсними, не розірвані, а отже зобов'язанння тривають та ОСОБА_4 користується кредитними коштами.

Вказав, що чинне законодавство України, чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцезії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Спеціальне законодавство у сфері банківської ліцезнії не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування, в іноземній валюті.

Зазначив, що згідно ч.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 року № 15-93, передбачено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцезії, на весь період дії режиму валютного регудювання. А тому, враховуючи що Національний банк України видав ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" банківську ліцензію № 10 від 11.10.2006 року та дозвіл № 10-4 від 11.10.2006 року, на підставі вищевказаних документів банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, в тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Оскільки банк має всі дозвільні документи для здійснення операцій з валютними цінностями, відтак відсутні законні підстави для визнання кредитного договору недійсним як такого, що вчинений банком без відповідного дозволу.

Представник вказав, що здійснити розрахунок у відмінній від валюти кредиту валюті фізично неможливо, оскільки згідно ст. 549 ч.3 ЦК України, пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що несвоєчасно виконане грошове зобов'язання визначаэться виключно у валюті кредиту, тобто у доларах США, тому і розрахунок пені здійснено саме в валюті кредиту.

Просить суд задоволити позов в повному обсязі відповідно до уточнених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову запечив та пояснив, що банк вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише в межах строку користування кредитом, а у випадках несвоєчасного повернення кредиту згідно графіка погашення, банк користується своїм правом на дострокове повернення всіїє суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій . Таким чином, банк має право на отримання процентів від суми кредиту лише протягом дії кредитного договору, а після його закінчення та у випадках невиконання та неналежного виконання зобов'язання застосовується положення ст. 625 ЦК України, а саме банком нараховуються на суму боргу 3% річних. Просить суд позов задоволити частково .

Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст.1048, ст.1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, а у разі несвоєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненю суми позики настає відповідальність, визначена ст.625 ЦК України.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Судом встановлено, що 27 грудня 2006р. між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції та ОСОБА_4 укладено Генеральну кредитну угоду № 103, згідно якої банк зобов'язується надавати позичальнику кошти в порядку та на умовах визначених у кредитних договорах, укладених в межах даної генеральної кредитної угоди, які є невід'ємними її частинами з кінцевим терміном дії до 26 грудня 2013 р.

В межах вказаної Генеральної кредитної угоди укладені наступні кредитні договори: 27 грудня 2006 р. між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 014/14-10/228 G103, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 100 000,00 дол. США зі сплатою 14 % річних та кінцевим терміном погашення по 26.12.2013р.; 16 січня 2007 р. між ними укладено кредитний договір № 014/14-10-21G103, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 100 000,00 дол. США зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном погашення по 20.12.2013р.; 13 лютого 2008 р. укладено кредитний договір № 014/14-10/75G103, згідно якого ОСОБА_4 надано кредит в розмірі 40 000,00 дол. США зі сплатою 12,75% річних та кінцевим терміном погашення по 12.02.2013р.

Згідно до 5.1 кредитного договору № 014/14-10/228 G103 відповідач зобов'язувався використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених даним договором та умовами Генеральної кредитної угоди. Аналогічні обов'язки передбачені п. 5.1. кредитного договору № 014/14-10-21G103 та п. 2.3.1. Кредитного договору № 014/14-10/75G103.

Відповідачем на виконано вимоги кредитних договір, а саме порушено графік повернення основної суми кредиту та відсотків за користування ним.

ОСОБА_4 неодноразово направлялись вимоги про виконання взятих на себе зобов'язань, що підтверджується копією вимоги від 18.01.2012 року та повідомлення про її вручення.

Згідно уточнених позивачем розрахунків заборгованість по кредитних договорах в частині розрахунку пені за неналежне виконання грошових зобов'язань станом на 14.11.2013 року та нарахування відсотків за користування кредитними коштами станом на 18.03.2014 року становить, а саме: з

аборгованість за кредитом та відсоткам по Кредитному договору № 014/14-10/228 G 103 від 27 грудня 2006 року становить 104 983, 96 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 1 024 307, 50 грн. та 3 732, 53 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 29 834, 12 грн. нарахованї пені в тому числі:

- заборгованість по кредиту- 74 866, 37 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 730 456, 20 грн;

- заборгованість по відсотках - 30 117, 59 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 293 851, 30 грн;

- пеня за прострочення кредиту - 2789, 52 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 22 296, 61 грн;

- пеня за прострочення відсотків - 943, 01 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 7 537, 51 грн.

Заборгованість за кредитом та відсоткам по Кредитному договору № 014/14-10-21 G 103 від 16 січня 2007 становить 104 929, 80 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 1 023 779, 07 грн. та 3 228, 53 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 25 850, 65 грн. нарахованї пені в тому числі:

- заборгованість по кредиту- 74 827, 74 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 730 079, 29 грн;

- заборгованість по відсотках - 30 102, 06 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 293 699, 78 грн;

- пеня за прострочення кредиту - 2419, 05 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 19 335, 49 грн;

- пеня за прострочення відсотків - 809, 48 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 6 470, 16 грн.

Заборгованість за кредитом та відсоткам по Кредитному договору № 014/14-10/75G103 від 13 лютого 2008 року становить 42 682,71 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 415 446, 66 грн. та 1 941, 33 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 15 517, 06 грн. нарахованї пені в тому числі:

- заборгованість по кредиту- 31172, доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 304 147, 26 грн;

- заборгованість по відсотках - 11 509, 86 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 112 299, 40 грн;

- пеня за прострочення кредиту - 1622, 18 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 12 966, 11 грн;

- пеня за прострочення відсотків - 319, 15 доларів США, що еквіваленто до гривні за офіційним курсом НБУ становить 2 550, 95 грн.

Загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками по кредитних договорах становить 252 596, 47 доларів США, що офіційним курсом НБУ складає 2 463 533, 23 грн. та 8 902, 39 доларів США, що за офіціним курсом НБУ складає 71 156, 83 грн. нарахованої пені.

Судом встановлено, що чинне законодавство України, чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцезії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Спеціальне законодавство у сфері банківської ліцезнії не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування, в іноземній валюті.

Згідно ч. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 року № 15-93, передбачено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцезії, на весь період дії режиму валютного регудювання. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Згідно п.1 ч.2 ст 47 вищевказаного закону, операції з валютними цінностями здійснюються банками на підставі банківської ліцензії та дозволу на здійснення такого виду операцій.

Банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення банком валютних операцій, видані Національним банком України відповідно до ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", в порядку визначеному Положенням НБУ № 275 є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

А тому, враховуючи що Національний банк України видав ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" банківську ліцензію № 10 від 11.10.2006 року та дозвіл № 10-4 від 11.10.2006 року, на підставі вищевказаних документів банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, в тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

У разі встановлення наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті у валюті кредиту, а саме в доларах США.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки згідно п.1.2. Генеральної Угоди № 103 банк правомірно надав кредит в іноземній валюті, то заборгованість за таким зобов'язанням підлягає стягненню у валюті кредиту.

Розрахунок пені за прострочення сплати кредиту здійснено в гривні, оскільки згідно ст. 549 ч.3 ЦК України, пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тому і розрахунок пені здійснено саме в гривневому еквіваленті.

Виходячи із того, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, то пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України -гривні.

Враховуючи, що

кредитні договори укладені між банком та відповідачем по справі не визнані недійсними, не розірвані, а отже зобов'язанння тривають та ОСОБА_4 користується кредитними коштами.

Суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що банк вправі нараховувати проценти за невиконання та неналежне виконання зобов'язання не в тому розмірі, яке передбачено в договорі, а в конкретному розмірі - 3% річних, оскільки правова природа цих процентіва пов'язана з тим, що позичальник не виконав зобов'язання за що передбачено відповідальтність і в кредитному договорі між позичальником і банком не було погоджено окремим пунктом випадку, який розмір процентів підлягає застосуванню за порушення умов кредитного договору. Однак договір діючий, не визнаний недійсним, не розірваний, а відповідачем не дотримано умов кредитних договорі, укладених в межах Генеральної угоди, порушено графік повернення основної суми кредиту та відсотків за користування ним, а отже зобов'язання не виконані.

Встановлене судом підтверджується копією Генеральної кредитної угоди № 103 від 27.12.2006р. /а.с.8-11/, копіями кредитних договорів /а.с.12-23/, копією вимоги /а.с.24-25/ та іншими перевіреними в суді доказами.

На підставі ст.ст 526,610,611,612,625,1048,1049,1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю,

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість станом на 18.03.2014 року за кредитними договорами № 014/14-10/228 G103 від 27 грудня 2006 року, № 014/14-10-21 G103 від 16 січня 2007 року та № 014/14-10/75G103 від 13 лютого 2008 року в сумі 252 596, 47 (двісті п'ятдесять дві тисячі п'ятсот дев'яносто шість доларів сорок сім центів) доларів США, 71 156, 83 грн. пені та понесені судові витрати в сумі 3441, 00 гривня.

Рішення суду може бути оскаржене через Коломийський міськрайонний суд до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Обідняк В. Д.