Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц - 778/3019/2015 Головуючий у 1 інстанції Петренко Л.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Криимської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20 березня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Токмацького міського управління юстиції у Запорізькій області Гераськіна Сергія Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року державний виконавець ВДВС Токмацького МРУЮ Запорізької області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_4

В поданні зазначав, що на виконанні у ВДВС Токмацького МРУЮ знаходиться виконавче провадження № 45039318/10 з виконання виконавчого листа № 808/4360/14 виданого 24.09.2014 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 податкового боргу: заборгованості по податку на доходи фізичних осіб у розмірі - ПО 017,01 грн., заборгованості по податку на додану вартість у розмірі - 181527,50 грн., а всього разом - 291544,51 грн. Боржником ОСОБА_4 рішення суду добровільно не виконується, даних про види доходу та про майно, на які можна звернути стягнення боржник не надав, має можливість виїзду за кордон, що у подальшому ускладнить виконання рішення.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року подання задоволено. Тимчасово, до виконання виконавчого листа № 808/4360/14 виданого 24.09.2014 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 податкового боргу - заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110017,01 грн., заборгованості з податку на додану вартість у розмірі - 181527,50 грн., а разом - 291544,51 грн., обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 06.11.2014 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 березня 2015 року в задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області Гераськіна С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника - ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду державний виконавець ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою подання задовольнити.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи із -за неявки державного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міського управління юстиції у Запорізькій області Гераськіна С.В, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції при розгляді вказаного подання застосував приписи статті 377-1 ЦПК України згідно якої питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Також суд врахував роз'яснення, викладені в узагальненні Верховного Суду України від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України".

Зокрема, в узагальненні зазначено, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-ХІV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857 ХП ).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону № 606-ХІV, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відмовивши в задоволенні подання державного виконавця Токмацького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Гераськіна С..В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, суд виходив з того, що на заявника (на державного виконавця) покладається обов'язок доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, проте державним виконавцем не надано суду доказів, що таке ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення має місце.

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали вказано: "Доказів, які б підтверджували отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця, до подання не додано. Тому з наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається підстав для висновку про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням" (а. с. 67).

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що боржник ОСОБА_4 на виклики державного виконавця не з'являється та не намагається погасити заборгованість зі сплати боргу, тобто, ухиляється від виконання зобов'язань, покрадених на неї рішенням суду.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

В силу вимог ст. 31 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження " № 606 - ХІV від 21.04.1999 року копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Встановлено, що державним виконавцем у цій справі не було дотримано вимоги ст. 31 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" щодо боржника ОСОБА_4

Так, з матеріалів справи вбачається, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 808/4360/14 виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 24.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 291344,51 грн. була постановлена 10.10.2014 року ( а.с. 3).

Матеріали справи не містять доказів про направлення та вручення ОСОБА_4 цієї постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження лише 19.01.2015 року, про це свідчить його заява на адресу ВДВС Токмацького МРУЮ Запорізької області про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ( а.с. 19.01.2015 року) .

Водночас, із зазначеним поданням державний виконавець звернувся до суду 06.11.2014 року, тобто значно раніше, ніж ОСОБА_4 був ознайомлений з постановою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього заборгованості..

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що державний виконавець відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області Гераськін С.В. розшук відносно боржника ОСОБА_4 не оголошував та не надав будь-яких доказів щодо наміру боржника виїхати за межі України.

Жодних дій з примусового виконання постанови про стягнення грошових сум державним виконавцем на час звернення до суду зроблено не було.

Таким чином, відділом державної виконавчої служби не доведено ухилення ОСОБА_4 від сплати боргу, а також те, що його викликали до державного виконавчої служби, а тому подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області відхилити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: