АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Чобіток Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Вимоги обґрунтовувала тим, що в серпні 2014 року ванну кімнату її квартири за АДРЕСА_2 було залито з квартири АДРЕСА_1, та належить відповідачу.

Зазначала, що внаслідок залиття квартири, відповідно до звіту про оцінку збитку, нанесеного власнику квартири, проведеного незалежним оцінювачем на підставі договору від 25 вересня 2014 року №675, їй завдано матеріальної шкоди, в розмірі 616 грн., а також моральних страждань й на відшкодування моральної шкоди просила стягнути 5000грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, у сумі 616 грн., витрати, пов'язані із залученням спеціаліста у розмірі 600 грн. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 5000грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в частині задоволення позову скасувати.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19 грудня 1997 року /а.с.26/.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18 грудня 1995 року /а.с.61/.

Відповідно до акту від 21 серпня 2014 року, затвердженого начальником БУ - 12 ККЕУ МО ОСОБА_5, комісією у складі головного інженера, техніка-доглядача, слюсаря-сантехніка було обстежено квартиру ОСОБА_2 та встановлено, що внаслідок розгерметизації фітингу металопластика на трубопроводі ГВП у квартирі відповідача, ОСОБА_4, відбулося залиття квартири позивачки. Із метою надання слюсарю-сантехніку доступу до внутрішньобудинкових інженерних мереж в санвузлі демонтовано частину короба (ДВП 0,5Ч2,5м) /а.с.7/.

Відповідно до висновку про оцінку збитку, нанесеного власнику квартири /а.с.14-22/, складеного на підставі договору про проведення незалежної оцінки майна від 25 вересня 2014 року №675, збиток, завданий власниці помешкання внаслідок залиття водою її помешкання з квартири відповідача, складає 616 грн. /а.с. 8/.

Враховуючи наявні у справі докази, колегія суддів вважає законними висновки районного суду про доведеність вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Обґрунтовано суд першої інстанції поклав обов'язок по відшкодуванню заподіяної ОСОБА_2 шкоди саме на ОСОБА_4

Відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання.

Згідно вимог ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що квартира АДРЕСА_1, з якої сталось залиття майна позивачки, належить на праві приватної власності ОСОБА_4, який зобов'язаний належно утримувати власність та не використовувати її на шкоду людині і суспільству.

За таких обставин, відповідач, як власник майна, з допомогою якого було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_2, зобов'язаний відшкодувати таку шкоду.

Доводи апеляційної скарги про завищення позивачкою суми матеріального збитку та відсутність необхідності демонтажу частини коробу в місці залиття помешкання, колегія суддів визнає безпідставними.

Так, доданий до апеляційної скарги локальний кошторис №3-1-1 на ремонтні роботи АДРЕСА_2 складено без врахування вартості ремонтних робіт по відновленню короба у приміщенні поєднаного санвузла в квартирі позивачки.

Разом з тим, актом комісії, засвідченої начальником БУ-12 ККЕУ МО 21 серпня 2014р., яка проводила обстеження квартири позивачки, засвідчено необхідність демонтажу частини короба у зв'язку із наданням можливості доступу слюсаря-сантехніка до внутрішньобудинкових інженерних мереж /а.с. 7/.

Відповідно до матеріалів долученого до справи висновку про оцінку збитку, нанесеного власнику квартири, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, збиток, завданий ОСОБА_2 через залиття її помешкання з квартири поверхом вище та пов'язаний з відновленням короба у приміщенні санвузла, становить 616грн. /а.с.14-25/.

Підстав для сумніву в об'єктивності зазначеного висновку не встановив районний суд, не вбачає таких і колегія суддів.

З урахуванням викладеного, районний суд правомірно стягнув з відповідача вартість ремонтно-відновлювальних робіт, пов'язаних з усуненням наслідків залиття квартири ОСОБА_2, згідно висновку спеціаліста в сумі 616грн.

Встановлено, що за складання висновку спеціаліста, пов'язаного з визначенням розміру збитку, ОСОБА_2 було сплачено 600грн. /а.с.11/.

Вказані витрати пов'язані з розглядом справи, а тому районний суд, з урахуванням вимог ч.2 ст.79 ЦПК України, обґрунтовано визнав їх судовими витратами й стягнув з відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не підтверджується факт завдання позивачці моральної шкоди з огляду на таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 керівних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обгрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалася на негативні емоції та переживання, які виникли у неї з приводу пошкодження майна та неможливості нормально ним користуватися, порушення нормального способу життя та необхідності докладання зусиль для його нормалізації.

Разом з тим, на вказані обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, районний суд уваги не звернув, оцінки у рішенні не дав й прийшов до поспішного висновку про недоведеність вимог в зазначеній частині.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, як постановлене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів враховує обставини справи, характер та тривалість моральних страждань, заподіяних позивачці внаслідок залиття її помешкання, і вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки у частині стягнення на її користь моральної шкоди, в сумі 500 грн.

Окрім того, на підставі вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, з урахуванням часткового задоволення вимог про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору при подачі апеляційної скарги, в сумі 121 грн. 80 коп.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга, подана в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню частково, а апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_4, слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в частині вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 121 грн. 80 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/33048/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6441/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.