Справа № 591/8458/14-ц
Провадження № 2/591/175/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різніченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом мотивуючи його тим, що вона є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Згідно попередньої домовленості родина її сина ОСОБА_2 мешкала у належній їй на праві власності квартирі, а вона проживала у квартирі, за адресою : АДРЕСА_2, співвласником якої є її син та донька, яка проживає в даний час за кордоном, тому у спірній квартирі з 2002 року проживає її син ОСОБА_2 разом з родиною, а саме: дружиною ОСОБА_3, донькою ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_5, донькою ОСОБА_4. Крім неї у квартирі зареєстрований тільки її син ОСОБА_2 Між нею та родиною її сина протягом тривалого часу відбулося погіршення стосунків у зв'язку з тим, що вона не може знайти порозуміння із своєю невісткою ОСОБА_3, яка на фоні неприязненого ставлення провокує скандали і навмисно налаштовує сина проти неї, вона не може потрапити до власної квартири , оскільки відповідачі перешкоджають у доступі до власного помешкання та не пускають до нього. Відповідачі також припинили здійснювати оплату житлово-комунальних послуг . В зв'язку з несплатою платежів з неї, як з власника квартири, у судовому порядку стягується заборгованість за комунальні послуги. За таких обставин вона позбавлена можливості користуватись власним житлом , тому просить усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення з неї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_4 в зв'язку з неможливістю для проживання з ними в одній квартирі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що за усною домовленістю зі згоди ОСОБА_1 він разом з сім'єю переїхав до квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 переїхала до двокімнатної квартири АДРЕСА_2. Квартира АДРЕСА_2 належить йому разом з сестрою ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності. Сестра ОСОБА_6 тривалий час проживає за кордоном, а ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 одна. Перешкод у користуванні квартирою позивачу не чинить, за квартиру комунальні послуги сплачували до 2010 р., однак в подальшому борг утворився, оскільки сама ОСОБА_1 заявила, що вона буде сплачувати, так як з книжки, на якій в неї були кошти буде списано за оплату комунальних та інших послуг. Просить в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивач приходить до спірної квартири, перешкод у користуванні власністю їй ніхто не чинить.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просить в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради до суду не з'явився, в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутність.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копіє договору купівлі-продажу квартири від 15.10.1998 р..(а.с. 5).

Згідно довідки про склад сім'ї , виданої КП «Сумижитло» СМР, за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 з 27.11.1998 р. та її син ОСОБА_2 з 06.12.2002 р. (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, яка має доньку ОСОБА_5, від 1-го шлюбу та вони мають спільну малолітну доньку ОСОБА_4. Діти та їх мати в спірній квартирі не зареєстровані та і взагалі відсутні дані про їх реєстрацію в іншому місці.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 25.08.1993 р. по ? частки в квартирі даній, на підставі договору про визначення часток від 16.02.2010 р..(а.с.102).

Відповідно до ст. 116 ЖК України наймача, члена сім'ї наймача, можливо виселити із займаного житлового приміщення, якщо останній систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі або будинку, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. При цьому слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Статтями ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

ОСОБА_1 не надала суду достатніх та беззаперечних доказів щодо триваючої антигромадської поведінки відповідачів, тому підстав для виселення відповідачів за вчинення порушення у суду немає. При цьому суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 не надала доказів притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за вчинення конфліктів за місцем проживання, а також не надала доказів вжиття заходів попередження до відповідачів з боку співробітників ОВС.

В підтвердження протиправної поведінки відповідачів, ОСОБА_1 послалася на те, що зверталась до правоохоронних органів 08.08.2013 року та 10.06.2014 року.

За фактом звернення до правоохоронних органів 19.08.2013 року ОСОБА_1 надано відповідь, з якої вбачається, що з гр. ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду про недопущення порушення громадського порядку та спокою громадян, недопустимість вчинення насильства в сім'ї , винесено офіційне попередження (матеріали ЖЄО № 20519 від 08.08.2013 року).

За фактом звернення до правоохоронних органів 16.06.2014 року ОСОБА_1 надано відповідь, з якої вбачається, що виниклі відносини в родині відносяться до цивільно-правових відносин та підлягають вирішенню в судовому порядку (матеріали ЖЕО № 14089 від 04.06.2014 року).

Однак даних, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 притягнуті до кримінальної або іншої відповідальності за вчинення правопорушень в зв'язку з протиправною поведінкою, передбачених адміністративним чи кримінальним законодавством не надано. Інших доказів на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 не надала.

При вирішенні справи суд також враховує і те, що ОСОБА_1 проживає в двокімнатній квартирі АДРЕСА_2, де крім неї більше ніхто не проживає, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 переїхали до квартири ОСОБА_1 з її згоди на невизначений строк і термін виселення з квартири сторонами не обумовлювався. Доказів того, що ОСОБА_1 приходила до спірного житла з наміром вселитись та жити в цій квартирі, та мала намір речі перевезти до спірного приміщення позивачем та представником позивача суду не було надано.

Крім того, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що звернулась до суду тільки тому, що коли її син ОСОБА_2 лежав у лікарні, невістка ОСОБА_3 належним чином не виконувала свої обов'язки по догляду за чоловіком, не ходила до нього в лікарню, не піклувалась, а син їй майже рік не дзвонив, зазначила, що доступ до спірної квартири в той час вона мала, син надав їй ключі та вона приходила за деякими речами для сина. Відсутні дані про те, що позивачка постійно приходить до квартири та Ії не впускають, так як сама пояснювала, що приходила до квартири у грудні 2014 р., син впустив Ії до квартири, вона принесла гроші на день народження онуки, а остання їх не узяла. Був випадок, як зазначає позивачка, що приходила, горіло світло в кімнаті, а Ії не впустили, однак відповідачі пояснили, що були відсутні вдома, а світло не виключили. Доказів протилежного суду не надано. Також пояснювала, що приходила до квартири, бачила як син миє посуд. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що в його присутності завжди матір пускають до квартири, дійсно він казав дружині, щоб в його відсутність вона не пускала матір до квартири, бо між ними постійно виникають сварки. Однак доказів на підтвердження того, чи були випадки коли не пускали позивача до квартири у відсутність сина суду не надано.

Позивачка не заперечувала факт, що дійсно певний період сплачував за квартиру син платежі, по телефону казала сину не платити за воду і деякі платежі за інші послуги сплачувала особисто, також підтвердила, що дійсно була домовленість, що вона проживає у АДРЕСА_2, а син з сім»єю за адресою : АДРЕСА_1, термін не визначався, Ії донька виїхала за кордон. Також зазначила, що буде сплачувати за дві квартири, аби син був здоровий. Доказів, що на даний час існує заборгованість по оплаті за квартиру та інші платежі, та в якому розмірі суду не надано.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що про обставини у сім'ї позивача, про відносини позивача з відповідачами, йому відомо зі слів позивача, особисто присутнім при тому чи пускають до квартири позивача та з яким наміром вона приходила та про інші обставини не був.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка в спірній квартирі не проживає, речей ії не має, спосіб захисту обрала не належний, так як зазначає за неможливістю спільного проживання, однак у судовому засіданні встановлено, що як тільки син позивачки став проживати з ОСОБА_3 то спільного проживання позивачки з відповідачами не було, однак позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з інших підстав, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів із жилого приміщення у зв'язку з неможливістю сумісного проживання ОСОБА_1 необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 3,10, 11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 116 ЖК України, ст. 116 ЖК України суд,-

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 08 червня 2015 року.

Суддя Н.Г.Прокудіна