АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1152/К/15 інстанції - Пустовіт О.Г.
Категорія № 32 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Бондар Я.М., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника позивачів ОСОБА_2, представника відповідача Черевика Олександра Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожен окремо, звернулись до суду з позовами до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю їх чоловіка та батька внаслідок отриманого ним професійного захворювання та просили суд стягнути на їх користь з відповідача по 220000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року вищезазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволені частково, на користь кожного з них стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» по 20000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційних скаргах представник позивачів ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду та задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не в повній мірі оцінив глибину моральних страждань, завданих позивачам смертю чоловіка та батька внаслідок професійного захворювання.

Відповідач ПАТ «ЦГЗК» в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову позивачам у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини виникли з моменту смерті чоловіка та батька позивачів у 2013 році та підлягають врегулюванню на підставі положень ст. 1168 діючого ЦК України, і не врахував, що професійне захворювання, яке спричинило смерть, було встановлене ще у 1997 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, яким визначено право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника позивачів ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ «ЦГЗК» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є дружиною, а позивач ОСОБА_5 - рідним сином ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З липня 1984 року по червень 1997 року ОСОБА_6 працював на різних посадах у структурних підрозділах ПАТ «ЦГЗК».

Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 28 грудня 1997 року причиною виникнення професійного захворювання у ОСОБА_6; було визнано його роботу на протязі 14 років в умовах тривалого впливу професіональних факторів, зокрема пилу та несприятливих метеофакторів, зокрема запиленості робочої зони 7,0 мг/м3 -17,7 мг/м3 при ГДК=2.0 мг/м3.

Актом розслідування професійного захворювання встановлено, що за період роботи ОСОБА_6 керівництво відповідача не виконувало вимоги в частині створення на робочих місцях належних, безпечних і здорових умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці зокрема ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Згідно довідки серії ДНА №000075 від 18 червня 2014 року розширеною експертною комісією №2 встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_6 з професійним захворюванням, встановленим у 1997 році.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 позивачам завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному: вони втратили близьку людину, яку дуже любили, звістка про смерть призвела до того, що вони тривалий час перебували у напруженому психічному стані, адже залишилися без підтримки у житті, при цьому моральні переживання з приводу втрати рідної людини, незважаючи на достатньо тривалий строк з дня його смерті, тривають до теперішнього часу.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.1167, 1168 ЦК України для відшкодування на користь позивачів моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові /дружині/, батькам /усиновлювачам/, дітям /усиновленим/, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.1 ст.1168 ЦК України.

Відповідно до ст. ст.213, 214 ЦПК України суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, оскільки дружина та син померлого можуть претендувати на відшкодування моральної шкоди лише з підстав, передбачених ст. ст.1167,1168 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ЦГЗК» про помилкове застосування судом до спірних правовідносин положень ст. 1168 ЦК України та неврахування судом того, що професійне захворювання, яке спричинило смерть, виникло до набрання чинності чинним ЦК України, на увагу не заслуговують, оскільки правовідносини сторін з приводу завдання моральної шкоди виникли у зв'язку зі смертю чоловіка та батька позивачів, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведеності та безпідставності вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованими.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не взяв до уваги роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є дещо заниженим.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивачів, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачам моральної шкоди є сума в розмірі 40000 грн. на користь кожного із позивачів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, необхідно змінити, збільшивши цей розмір з 20000 грн. до 40000 грн. на користь кожного з позивачів.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, змінити, збільшивши цей розмір з 20000 грн. до 40000 (сорока тисяч) грн. на користь кожного з позивачів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Я.М.Бондар

Н.М.Грищенко