АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Болотова Є.В.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7437/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі по тексту - ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2 313 570 грн. 08 коп., суму заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 1 061 522 грн. 61 коп. та судовий збір у сумі 3 654,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що у 2011 році з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 800001060 від 20 липня 2007 року надав банку нотаріально посвідчену довіреність на продаж заставного майна, а банк в свою чергу мав припинити нарахування за кредитом. Крім того, посилається на те, що позовні вимоги були заявлені банком зі спливом позовної давності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав.

ГовдьР.М. в інтересах ПАТ «Альфа-Банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 липня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 800001060, за умовами якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 225 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 11 % річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 20 липня 2022 року (а.с.6-11).

Відповідно до п. 2.9 вказаного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості супутніх послуг, який є додаток № 1 до цього договору та є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3 договору кредиту позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Повернення кредиту (його частини) та сплати процентів за користування ним здійснюється позичальником у порядку, передбаченому додатком № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за договором у випадку істотного порушення позичальником зобов'язань за цим договором.

ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 30 грудня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 800001060 від 20 липня 2007 року у розмірі 3 375 092 грн. 69 коп., яка включає в себе 2 313 570 грн. 08 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1 061 522 грн. 61 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с.31).

У лютому 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» порушило перед судом питання про дострокове стягнення з ОСОБА_1, заборгованості за кредитним договором № 800001060 від 20 липня 2007 року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 800001060 від 20 липня 2007 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з останнього заборгованості.

Доводи апелянта про те, що між ним та ПАТ «Альфа-Банк» існувала домовленість щодо припинення нарахувань по кредитному договору не заслуговують на увагу, оскільки будь-які докази щодо існування такої домовленості в матеріалах справи відсутні, а тому відхиляються колегією суддів, як безпідставні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо застосування позовної давності, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення не порушував питання про застосування позовної давності. Крім того, заборгованість ОСОБА_1 виникла з 30 серпня 2011 року, а тому, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості в лютому 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» не пропустило строк, визначений ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

Є.В.Болотов