У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повернення банківського вкладу,за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 6 лютого 2012 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено договір № SAMDN8310 (вклад «Депозит VIP»), за умовами якого банк прийняв від неї грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 200 тис. грн. зі сплатою 16 % річних та строком до 6 лютого 2013 року включно. Крім депозитного рахунку, відкритого у Севастопольській філії ПАТ КБ «Приватбанк», нею було відкрито і картковий рахунок.

20 липня 2014 року вона направила на адресу відповідача заяву про розірвання депозитного договору і повернення коштів разом із нарахованими відсотками, однак кошти повернуті їй не були.

Станом на 5 травня 2014 року на її рахунках залишилися неповернутими грошові кошти у розмірах 16 133 грн 01 коп. та 295 795 грн 40 коп., які вона просила повернути у судовому порядку.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ОСОБА_6 Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 суму у розмірі 311 928 грн 41 коп. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення апеляційний суд виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що 6 лютого 2012 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN8310 (вклад «Депозит VIP»), за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв від ОСОБА_6 грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 200 тис. грн. зі сплатою 16 % річних та строком до 6 лютого 2013 року включно.

У пунктах 6, 7 договору № SAMDN8310 (вклад «Депозит VIP») сторони погодили, що виплата суми вкладу здійснюється банком, починаючи з першого робочого дня банку за закінченням строку вкладу.

У випадку, якщо у строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, цей договір продовжується ще на один строк, вказаний у таблиці 1 цього договору. Договір продовжується неодноразово без явки клієнта. При цьому обчислення нового строку вкладу починається з дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку вкладу. При продовженні договору розрахунок відсотків на кожен новий строк вкладу здійснюється за відсотковою ставкою, що діє в банку для депозитних вкладів, що продовжуються, даної назви і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до даного договору. Відсотки за поточний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з урахуванням додатків, що передбачені п. 2 і п. 3 цього договору. Наступне продовження договору здійснюється в такому ж порядку. З урахуванням особливостей програмного забезпечення банку, при продовженні строку вкладу банк має право змінити номер вкладного рахунку без укладання додаткових угод до даного договору. При цьому новий номер рахунку відображується у виписці по вкладу.

Згідно довідки № 38647100 станом на 5 травня 2014 року на рахунках ОСОБА_6 залишилися неповернутими грошові кошти у розмірах 16 133 грн 01 коп. та 295 795 грн 40 коп.

20 липня 2014 року ОСОБА_6 звернулася із заявою щодо виплати суми у загальному розмірі 311 928 грн. 41 коп., однак відповідач не виконав своїх зобов'язань та після закінчення строку вклад не повернув.

Встановивши, що позивач позбавлена права користування своїм майном, а саме грошовими коштами, які ПАТ КБ «Приватбанк» отримав від неї за договором № SAMDN8310 від 6 лютого 2012 року на умовах строковості,платності та до цього часу кошти не повернув, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ці кошти підлягають стягненню із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 у судовому порядку.

Однак із таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Указана вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року, у справі № 6-96цс14.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги вищезазначену правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 2 липня 2014 року, у справі № 6-96цс14, та дійшов до передчасного висновку щодо стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 грошових коштів на підставі непосвідченої копії договору банківського вкладу № SAMDN8310 від 6 лютого 2012 року та без підтвердження внесення грошових коштів у сумі 200 тис. грн. на рахунок за договором банківського вкладу доказами, які зазначені вище, зокрема, квитанції.

При цьому посилання в оскаржуваному рішенні на довідку банку (а. с. 9) не може бути достатнім і беззаперечним доказом укладення договору банківського вкладу.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 16 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Г.В. Юровська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: