Справа № 462/2760/15-ц
УХВАЛА

15 квітня 2015 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Галайко Н.М.., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, до Львівського Комунального автотранспортного підприємства №1, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої ушкодженням здоровя в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача шкоди, завданої ушкодженням здоровя в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

З метою забезпечення цивільного позову представник позивача ОСОБА_1 подав заяву, в якій просить накласти арешт майно ОСОБА_3 і.п.н. НОМЕР_1 на: автомобіль ВАЗ 210994-20 (2007) чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2; автобус D ОСОБА_4 моделі А 09202, номер кузова НОМЕР_3, довтого кольору, д.н.з. НОМЕР_4; автобуса D ОСОБА_4 моделі А 09202, номер кузова НОМЕР_5, жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_6; автобуса D ОСОБА_4 моделі А 09202, номер кузова Y7BA0902227В002266, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_7, покликається на те, що не вжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст.152 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Так, слід наголосити на тому, що з позовної заяви та матеріалів заяви про забезпечення позову позивачем не представлено відомостей про те, що заявлене ним клопотання про накладення заборони є співмірним з заявленим позивачем позовними вимогами.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до відповідача як субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3 та не представив суду доказів того, що вжиті заходи не будуть перешкоджати господарській діяльності відповідача, який здійснює таку діяльність і зареєстрований відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи вищенаведене у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, до Львівського Комунального автотранспортного підприємства №1, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої ушкодженням здоровя в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Галайко Н.М.