№ 2-6853/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08. 12. 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Бобровника О. В.

при секретарі: Яковенко Н. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_1 - про стягнення надміру виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 - про стягнення надміру виплачених коштів.

Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що в зв'язку з тим, що при призначенні пенсії відповідачу було помилково обчислено періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 13. 07. 1980 по 14. 07. 1985 та з 16. 07. 1989 по 31. 01. 1990 в кратному обчисленні, тому виникла переплата пенсії відповідачу в сумі 3794,73 грн. за період з 11. 07. 2010 року по 31. 05. 2014 року.

Також позивач зазначав, що відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 31.12.2014 року, проте відповідач до Управління не звертався та не відшкодував коштів, отриманих ним у зв'язку з переплатою.

В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 3794,73 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив суд про задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вбачається, що в зв'язку з тим, що при призначенні пенсії відповідачу було помилково обчислено періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 13. 07. 1980 по 14. 07. 1985 та з 16. 07. 1989 по 31. 01. 1990 в кратному обчисленні, тому виникла переплата пенсії відповідачу в сумі 3794,73 грн. за період з 11. 07. 2010 року по 31. 05. 2014 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 31.12.2014 року, проте відповідач до Управління не звертався та не відшкодував коштів, отриманих ним у зв'язку з переплатою, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.

Згідно до норм статті 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність ставах, не заборонених законом.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В даному випадку під підставою, яка відпала, мається на увазі факт виявлення помилки при обчисленні періодів роботи в районах Крайньої Півночі.

Статтею 1215 ЦК України передбачені підстави за яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, а саме: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії,

відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти

та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена

фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і

недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином вбачається, що законодавець встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року № 6-91цс14, а саме: за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 Цивільного кодексу України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

В даній ситуації пенсія гр. ОСОБА_1 виплачувалась виходячи з помилкового обрахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (тобто має місце рахункова помилка), а не добровільно.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду, як на підставу позову, а тому вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.. ст.. 15, 329, 387, 1212, 1215 ЦК України, ст.. ст.. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_1 - про стягнення надміру виплачених коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва суму заборгованості в розмірі 3794,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: