АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7894/2015 Головуючий у першій інстанції - Антипова Л.О.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача Кохан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року про відмову в роз'ясненні рішення по цивільній справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Садівницьке товариство «Сад-Будівник» про вилучення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2015 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2012.

В апеляційні скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд або для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, надав невірну оцінку доводам заяви, внаслідок чого постановив незаконну та немотивовану ухвалу.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю і просив ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не є перешкодою для апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності визначених законом підстав для його роз'яснення.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2012 вилучено у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 619,04 кв.м., що знаходиться на території СТ «Сад-Будівник» за адресою: АДРЕСА_1 після сплати КМР грошової компенсації у розмірі 567 508 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2012 скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2012 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь КП «Дирекція шляхово-транспортних споруд м. Києва» витрат пов'язаних з проведенням експертизи в сумі 8 016 грн. 48 коп. і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у відшкодуванні вказаних витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2014 роз'яснено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2012, а саме: «Що КП «Дирекція шляхово-транспортних споруд м. Києва», як представник позивача КМР має право сплатити грошову компенсацію на загальну суму 567 508 грн., шляхом перерахування Головним управлінням державної казначейської служби України в м. Києві даної суми з відповідного казначейського рахунку, закріпленого за КП «Дирекція шляхово-транспортних споруд м. Києва» на відповідний рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ, з метою подальшого їх перерахування на банківський рахунок відповідача ОСОБА_3».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва 23.10.2014 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2014 про роз'яснення рішення залишено без змін.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2012, вказуючи, що рішення суду є незрозумілим в частині моменту, коли компенсація вважається сплаченою і просив роз'яснити, з яким саме моментом (тобто з якою саме дією і якої особи) це пов'язане. Також вказував, що на його рахунок були сплачені кошти, однак на 2 000 грн. менше ніж визначено рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Зі змісту рішення суду, яке набрало законної сили, а також зі змісту ухвали суду, якою вже було роз'яснено вказане рішення, вбачається, що рішення суду є чітке і зрозуміле, а отже процесуальні підстави для роз'яснення рішення відсутні.

З наведеного вбачається, що у суду першої інстанції були відсутні належні правові підстави для роз'яснення рішення, а тому суд цілком правомірно постановив ухвалу про відмову в роз'ясненні рішення.

Твердження апелянта про виплату йому компенсації в розмірі меншому ніж вказано в рішенні суду пов'язано з його виконанням, а отже не є підставою для роз'яснення рішення судом. При цьому слід зазначити, сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено її права чи свободи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто заяву про відвід, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки ухвалою суду від 26.03.2015 подана відповідачем заява про відвід була розглянута з постановленням відповідної ухвали (Т. 3, а.с. 51).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали не впливають.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року про відмову в роз'ясненні рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді