АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/951/К/15 суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 30 (IV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2015 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Моторне (транспортне) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 липня 2011 року о 10 годині 50 хвилин в місті Кривому Розі ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗАЗ-110380-40» з держаним номерним знаком НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем «РУТА» з державним номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що належить ОСОБА_5 На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «РУТА», а розмір завданих збитків, завданих власнику автомобіля, становить 7 753,81 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6 461,51 грн.

Враховуючи, що добровільно відповідач не відшкодував завдані МТСБУ збитки, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6 461,51 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі МТСБУ, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зокрема, судом не враховано, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право МТСБУ на подання регресного позову після сплати страхового відшкодування. Оскільки позивачем сплачено потерпілій особі страхове відшкодування 20 жовтня 2011 року, то перебіг позовної давності розпочався з цієї дати, а позов подано до суду 16 жовтня 2014 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Крім того, судом не враховано, що МТСБУ не є страховиком та не укладає договорів страхування, таким чином правовідносини, що виникли між сторонами не є суброгацією.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який заперечував проти апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність між позивачем та відповідачем відносин суброгації, а не регресу, і внаслідок цього перебіг строку позовної давності обчислюється з моменту ДТП. При цьому, керуючись ч. 4 ст. 267 ЦК України та на підставі поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності, суд вважав, що МТСБУ звернулося з вимогою до відповідальної особи із закінченням трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з невідповідність висновків обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/6004841 зі строком дії з 12 листопада 2010 року до 11 листопада 2011 року, відповідальність ОСОБА_6 та ОСОБА_4 застрахована ПрАТ «СК УНІКА». (а.с.7) Забезпечений транспортний засіб марки «РУТА А0483» з номерним знаком НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_2 20 липня 2011 року о 10 годині 15 хвилин по пр. Гагаріна, керуючи транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ-110380-40, державний номер НОМЕР_1 та виконуючи маневр повороту праворуч, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, виїхав на смугу руху мікроавтобуса «А0483 Рута СПГ» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, де здійснив зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України.(а.с.37-38)

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. (а.с 8)

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Згідно довідки ДАЇ (а.с.39) та звіту експертного авто товарознавчого дослідження № Д46/07/11 (а.с.9-34) власнику автомобіля РУТА, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 (а.с.35) в результаті його пошкодження у ДТП, завдано матеріальної шкоди у розмірі 7 753,81 грн.

Як вбачається з Наказу МТСБУ № 2662 від 19 жовтня 2011 року «про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» (а.с.42) та платіжного доручення № 4485 від 20 жовтня 2011 року (а.с.44), на підставі заяви ОСОБА_5 (а.с.6), страхове відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 6 461,51 грн. було перераховано останній.

Листом МТСБУ від 18.05.2012 року відповідачу ОСОБА_2 запропоновано добровільно відшкодувати позивачу витрати по страховому відшкодуванню потерпілій в строк до 07.06.2012 року, проте вимоги позивача не було виконано.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із роз'яснень, викладених у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п. 38.2.1 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За положеннями ст. 257, ч. 6 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, на вказані обставини уваги не звернув, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, зауваживши, що перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією, залишив поза увагою, що позивачем було відшкодовано потерпілому ОСОБА_7 завдану відповідачем майнову шкоду відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/6004841, який за своєю природою не є договором добровільного страхування. Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що МТСБУ не є страховиком та не укладає договорів страхування, таким чином правовідносини, що виникли між сторонами не є суброгацією, знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Визначившись з тим, що відповідач є винуватцем ДТП та повинен нести відповідальність за завдану шкоду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідне право позивача на відшкодування витрат в порядку регресу виникло починаючи з 20 жовтня 2011 року, тобто з моменту виплати страхового відшкодування, а не з моменту настання страхового випадку.

Положеннями ч.6 ст.74 ЦПК України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Враховуючи, що строк позовної давності має відраховуватись з 20 жовтня 2011 року - дати виплати позивачем страхового відшкодування ОСОБА_7, а МТСБУ 16.10.2014 року здало на пошту позовну заяву до ОСОБА_2, про що свідчить рекомендоване повідомлення про направлення позову до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (а.с.87), то колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не пропущено трирічного строку на звернення до суду за захистом своїх прав. Таким чином колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів проаналізувавши обставини справи та наявні у справі докази, на підставі ст. 1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приходить до висновку про задоволення позовних вимог МТСБУ та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 6 461,51 грн.

Відповідно до ч.2. ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_2, як інваліда ІІ групи, на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від оплати судового збору, судові витрати у даній справі слід компенсувати за рахунок держави.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду має бути скасовано, відповідно до п.3,4 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог МТСБУ.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 6 461,51 грн.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: