АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 689/162/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1135/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря Сацюк Г.О.,

сторін і їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом і уточнивши вимоги, зазначила, що 06 вересня 2014 року близько 09 год. на ринку у селі Стріхівці Ярмолинецького району відповідач розпочала з нею сварку, під час якої нанесла їй легкі тілесні ушкодження. Вироком Ярмолинецького районного суду від 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, понесла витрати на лікування і придбання лікарських засобів на суму 1677 грн. Злочином завдано моральну шкоду, оскільки перенесла фізичний біль, приниження. Розлад здоров'я призвів до зміни звичного способу життя. Тому просила стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 1677 грн., моральної шкоди - 15000 грн. У зв'язку з розглядом справи понесла витрати, пов'язані з явкою до суду у сумі 750 грн. 17 коп. на придбання пального та витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 05 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 3500 грн. і витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гр. 60 коп.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на невідповідність визначення розміру морального відшкодування завданим стражданням, недоведеність позивачем обставин заподіяння моральної шкоди.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на те, що суд безпідставно відмовив у стягненні витрат на лікування і витрат, пов'язаних з явкою до суду, які підтверджуються чеками на придбання пального. Розмір морального відшкодування не відповідає ступеню моральних і фізичних страждань, перенесених нею внаслідок вчинення злочину ОСОБА_1

У засіданні апеляційного суду кожна із сторін і їх представники підтримали свою апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вироком Ярмолинецького районного суду від 12 листопада 2014 року, який набрав законної сили 15 грудня 2014 року, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн. Матеріалами справи у кримінальному провадженні встановлено, що 06 вересня 2014 року близько 09 год. на ринку у селі Стріхівці Ярмолинецького району відповідач розпочала сварку з ОСОБА_2, під час якої умисно нанесла один удар рукою в область грудної клітки, схопивши потерпілу за одяг в області верхньої частини грудної клітки, штовхала її. Внаслідок удару ОСОБА_2 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді одного крововиливу м'яких тканин передньої поверхні лівої половини грудної клітки, що міг утворитися від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар». Відповідно до історії хвороби і пояснень спеціаліста - лікаря ОСОБА_3 у суді ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Ярмолинецької ЦРЛ з 09 по 16 вересня 2014 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку і отримала відповідне лікування.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові про відшкодування матеріальної шкоди, суд обґрунтовано виходив з того, витрати на лікування у сумі 1677 грн. позивач понесла у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Такі тілесні ушкодження не є наслідком вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. ОСОБА_2 не надала доказів заподіяння таких тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідача.

Відмовляючи у стягненні витрат, пов'язаних явкою до суду на придбання пального, суд правомірно виходив з того, що позивачем не надано доказів того, ким придбано пальне, ким і на які потреби воно використано, наявності у неї транспортного засобу або використання чужого, необхідної кількості пального для переїзду від місця її проживання у с. Стріхівці до суду у смт. Ярмолинці.

Задовольняючи частково позов про відшкодування моральної шкоди, суд підставно виходив з того, що внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду, оскільки вона перенесла фізичний біль, душевні страждання, не мала змоги вести звичний спосіб життя, працювати по господарству.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Доводи апеляційних скарг про невідповідність визначення розміру морального відшкодування завданим стражданням не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року з послідуючими змінами розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 судом визначено саме з урахуванням характеру правопорушення, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Посилання ОСОБА_2 на безпідставність відмови у позові про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення витрат, пов'язаних з явкою до суду, не ґрунтуються на законі.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Разом з тим, стягнення витрат на правову допомогу і судового збору на користь держави не відповідає вимогам ч. 1 і ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

На підставі ч. 1 і ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його визначено за мінімальною ставко, визначеною Законом № 3674-VІ).

У позовній заяві ОСОБА_2 об'єднано вимоги майнового і немайнового характеру. У позові про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, позов про відшкодування моральної шкоди задоволено частково (23,3%).

Документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу складають 1500 грн.

З урахуванням відмови у вимозі майнового характеру і часткового задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу у сумі 174 грн. 75 коп. (1500 : 2 х 23,3%).

Враховуючи вищенаведене з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 56 грн. 76 коп. (243,6 х 23,3%).

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши суму стягнутих з відповідача на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу до 174 грн. 75 коп. та суму судового збору, стягнутого на користь держави, до 56 грн. 76 коп.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду від 05 травня 2015 року змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу до 174 грн. 75 коп. та суму судового збору, стягнутого ОСОБА_1 на користь держави, до 56 грн. 76 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Шевчик О.М. Провадження: № 22-ц/792/1135/15

Доповідач: Талалай О.І. Категорія: 30, 31