АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2937/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про повернення безпідставно набутих коштів

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 про повернення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування свої вимог посилався на те, що 01.08.2010 року з метою придбання житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1 ним були передані ОСОБА_7, грошові кошти у сумі 14 000 грн. В свою чергу остання, взяла на себе зобов'язання належним чином оформити документи, необхідні для укладання договору купівлі-продажу майна у нотаріуса.

30.08.2011 року позивач передав ОСОБА_7 та ОСОБА_8, за купівлю вищевказаного будинку та земельної ділянки 11000 грн. Протягом тривалого часу відповідачка не спромоглася фактично оформити відповідні документи, що посвідчують право власності на відчужувані земельну ділянку та будинок, а також не мала повноважень на оформлення договору - купівлі продажу вказаного майна.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду по справі № 695/422/13-ц встановлено, що ОСОБА_7 не є власником садиби в АДРЕСА_1, та не мала повноважень на укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння. Позивач вважає, що відповідач безпідставно набула кошти, а тому просив їх повернути із нарахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідачки безпідставно отримані кошти в сумі 25000 грн., 3% річних у сумі 3393 грн.78 коп., інфляційне відшкодування у сумі 21754 грн. 80 коп., відсотки за безпідставне користування чужими коштами в сумі 11793 грн. 66 коп., а всього на загальну суму 61942 грн. 44 коп.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 01.08.2010 року ОСОБА_7, отримала від ОСОБА_6 три тисячі гривень, як завдаток за продану йому хату та прилеглі споруди, наступні одинадцять тисяч гривень відповідачка отримала 22.08.2010 року.

Відповідно до угоди від 30.08.2011 року, укладеної між сторонами по справі, відповідачка, зобов'язувалась до 20.11.2011 року оформити державний акт на право власності на земельну ділянку та документи на будинок по АДРЕСА_1 та після отриманих документів здійснити нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу садиби по АДРЕСА_1, на що отримала від позивача одинадцять тисяч гривень.

Згідно з ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.07.2013 року по справі №695/422/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним було встановлено, що сторонами по справі повністю виконані істотні умови договору, а саме позивач, як покупець сплатив обумовлені кошти за придбане майно та прийняв майно від продавця, а продавець зі свого боку отримала кошти за це" майно та передала його у володіння покупцю.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення

цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Колегія суддів вважає що, грошові кошти не передавались у власність чи користування, їх було отримано не як позику чи оплату за надані послуги згідно з договором, а лише як предмет договору. За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно

набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно.

Виходячи із викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про повернення безпідставно набутих коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :