АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2588/15
Категорія: інші Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» на рішення Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного Товариства Банк «Меркурій» про визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів в процедурі ліквідації банку, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В уточнених позовних вимогах просив визнати його кредитором Публічного Акціонерного Товариства (далі ПАТ) Банк «Меркурій» та зобов'язати останнє внести його до реєстру вимог кредиторів уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Меркурій» на загальну суму 501 387,85 гривень.

В обгрунтування позову посилався на те, що між ним та ПАТ Банк «Меркурій» 03 червня 2013 року, 10 червня 2013 року, 10 жовтня 2013 року та 27 січня 2014 року були укладені договори банківського вкладу.

13 березня 2014 року Національний банк України виніс Постанову № 133 «Про віднесення ПАТ Банк «Меркурій» до категорії неплатоспроможних, 14 березня 2014 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення №15 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», якою в Банку запроваджена тимчасова адміністрація строком на 3 місяці - з 14 березня 2014 року по 13 червня 2014 року.

10 червня 2014 року Національний банк України виніс Постанову №340 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банку «Меркурій», якою прийняв рішення про ліквідацію Банку з 12 червня 2014 року.

17 червня 2014 року в газеті «Урядовий кур'єр» за № 107 було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію АТ Банку «Меркурій» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Про те, що Банк віднесений до неплатоспроможних та про ліквідацію Банку йому відомо не було. У порушення умов договорів Банк не повідомив його, як вкладника про ці обставини. Про ліквідацію Банку він дізнався після звернення із заявою про включення його до реєстру кредиторів. Листом ПАТ Банку «Меркурій» від 14 листопада 2014 року йому було повідомлено про відмову у включенні до реєстру кредиторів. Вважає, що він пропустив строк для подання заяви про включення до реєстру кредиторів з поважних причин - у той період часу у нього тяжко хворіла мати (онкохвора), яка 20 травня 2014 року померла. Після смерті матері він не зміг своєчасно ознайомитись з публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» про ліквідацію Банку та подати заяву про внесення його до реєстру кредиторів через незадовільний стан свого здоров'я.

Відповідач, в особі свого представника, позов не визнав та надав письмові заперечення. Посилався, зокрема, на те, що кредиторські вимоги позивача знаходяться поза межами гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами, а тому ОСОБА_3 мав право заявити уповноваженій особі Фонду про такі вимоги до Банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію Банку та призначення уповноваженої особи Фонду. Оскільки у період з 17 червня по 16 липня 2014 року будь-яких кредиторських вимог до Банку позивач не заявив, вимоги до АТ Банку "Меркурій" в сумі 501 387,85 гривень вважаються погашеними.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2015 року позов задоволено - зобов'язано ПАТ Банк «Меркурій» визнати ОСОБА_3 кредитором ПАТ Банк «Меркурій» на загальну суму вкладу в розмірі 501 387, 85 гривень та внести дану суму до реєстру вимог кредиторів.

В апеляційній скарзі ПАТ Банк «Меркурій», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У суді апеляційної інстанції представник ПАТ Банк «Меркурій» апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Судовим розглядом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

03 червня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ Банк «Меркурій» було укладено договір Банківського вкладу «Спекотні відсотки» №5/55631, за умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 150 000 гривень на строк до 07 червня 2014 року, з нарахуванням процентів за умовами договору.

10 червня 2013 року між позивачем та ПАТ Банк «Меркурій» був укладений договір Банківського вкладу «Спекотні відсотки» №6/55631, згідно з яким ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок, що знаходиться на обслуговуванні у відповідача, грошові кошти у сумі 100 000 гривень на строк до 14 червня 2014 року, з нарахуванням процентів за умовами договору.

10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 уклав із ПАТ Банк «Меркурій» договір Банківського вкладу «Спекотні відсотки» №07/55631, та на виконання умов договору вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 200 000 гривень на строк до 14 жовтня 2014 року, з нарахуванням процентів за умовами договору.

27 січня 2014 року позивач уклав із ПАТ Банк «Меркурій» договір банківського вкладу "Різдвяний" №8/55631 та вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 200 000 гривень на строк зберігання по 25 лютого 2014 року з нарахуванням процентів за умовами договору.

20 січня 2014 року позивач звернувся до Банку із заявою про повернення вкладу, але листом від 10 лютого 2014 року отримав відмову від Банку та запевнення, що всі зобов'язання про повернення коштів будуть виконані. Цим же листом Банк проінформував ОСОБА_3, що АТ Банк «Меркурій» з 1999 року є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і що інформація щодо участі Банку у Фонді розміщена на корпоративному сайті Банку: www.mercuru-bank.com.(а.с.13).

13 березня 2014 року Національний банк України виніс Постанову № 133 «Про віднесення ПАТ Банк "Меркурій" до категорії неплатоспроможних.

14 березня 2014 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення №15 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», якою в Банку запроваджена тимчасова адміністрація строком на 3 місяці з 14 березня 2014 року по 13 червня 2014 року.

10 червня 2014 року Національний банк України виніс Постанову № 340 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банку «Меркурій», якою прийняв рішення про ліквідацію Банку з 12 червня 2014 року.

12 червня 2014 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №47 «Про початок ліквідації АТ Банк «Меркурій» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію.

17 червня 2014 року в газеті «Урядовий кур'єр» (№ 107) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розмістив оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банку «Меркурій». В оголошені також повідомлялось, що вимоги кредиторів Банку приймаються за адресою: м.Харків,вул.Петровського,23, протягом 30 днів з дня публікації оголошення (а.с.45,89).

У травні 2014 року ОСОБА_3 отримав 200 000 гривень в межах гарантованої Фондом суми відшкодування (а.с.30-44).

У зв'язку з тим, що частина банківських вкладів та процентів за ними у розмірі 501 387, 85 гривень що складає: заборгованість за вкладами - 450 000 гривень та відсотки у розмірі 51 387,85 гривень залишається непогашеною, ОСОБА_3 просив внести його до реєстру вимог кредиторів уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства Банк «Меркурій».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на ст.ст.525,526,1060,1061 ЦК України, та вважав обґрунтованими та такими, що мають правове значення доводи позивача про те, що він не був обізнаний про віднесення Банку до неплатоспроможних та прийняття постанови про ліквідацію Банку, і не подав заяву про внесення його до реєстру кредиторів, оскільки тривалий час здійснював доглядав за онкохворою матір'ю, та у зв'язку з її смертю - 20 травня 2014 року - займався її похованням.

Такий висновок не грунтується на законі.

Відповідно до положень ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом; Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку; сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень; адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідацію банку визначено як процедуру припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до положень ст.77 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону.

На час розгляду справи ліквідаційна процедура ПАТ Банк «Меркурій» триває відповідно до положень Закону.

Статтею 45 Закону визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону уповноважена особа Фонду не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення складає перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ст. 49 Закону).

У подальшому протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом у четвергу чергу.

Отже, в межах ліквідаційної процедури банку статусу кредитора набувають дві категорії осіб:

1) фізичні особи-вкладники у межах гарантованої Фондом суми відшкодування;

2) особи, вимоги яких заявлені протягом 30 днів з дня опублікування відомостей (про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду), та які акцептовані та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Судовим розглядом встановлено, та визнається ОСОБА_3, що він як вкладник у травні 2014 року отримав 200 000 гривень в межах гарантованої Фондом суми відшкодування у відповідності до положень ст.26 Закону.

За твердженням самого позивача із заявою про включення до реєстру кредиторів на суму неповернутих банківський вкладів та відсотків за ними ОСОБА_3 звернувся до ПАТ Банк «Меркурій» лише у листопаді 2014 року.

Із зазначеним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду 15 грудня 2014 року.

Той факт, що упродовж встановленого Законом строку - 30 днів з 17 червня 2014 року із вимогами кредитора щодо неповернутої частини вкладу до уповноваженої особи Фонду (ліквідатора) ОСОБА_3 не звертався, останнім визнається та не потребує доказування.

Отже, у встановлений Законом строк питання про акцепт чи відхилення вимог позивача ліквідатором Банку у встановленому Законом порядку не вирішувалося.

Відповідно до ч.8 ст.49 Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, наслідком пропуску вкладником встановленого Законом строку для подання кредиторських вимог, є погашення цих вимог.

За змістом ч.4 ст.49 Закону, у судовому порядку підлягають вирішенню спори лише щодо акцептування вимог кредиторів, тобто, спори, пов'язані з невизнанням банком, заявлених у встановлений Законом строк кредиторських вимог чи їх частини.

Доводи позовної заяви фактично зводяться до того, що ОСОБА_3 пропустив встановлений Законом строк на заявлення кредиторських вимог з поважних причин (необізнаність про початок ліквідаційної процедури та сімейні обставини). Про порушення відповідачем вимог Закону при відмові у включенні позивача до реєстру кредиторів ОСОБА_3 не зазначає.

Враховуючи, що законом не передбачена можливість за рішенням суду поновлення встановленого строку для пред'явлення кредиторських вимог у процедурі ліквідації та включення з цих підстав вкладника до реєстру кредиторів за судовим рішенням, посилання позивача на поважність причин пропуску такого строку правового значення не мають.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 отримав від банку - агента 200 000 гривень відповідно до положень ст.26 Закону у травні 2014 року, а отже з цього часу йому було відомо про початок процедури виведення Фондом Банку з ринку та він, як вкладник, об'єктивно не був позбавлений можливості отримати необхідну інформацію щодо порядку та строки заявлення кредиторських вимог.

Безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам є і посилання позивача на порушення відповідачем ч.5 п.5.5 договорів банківського вкладу, щодо неповідомлення його про початок процедури ліквідації Банку.

Отже, захист прав ОСОБА_3 в обраний ним спосіб не грунтується на законі та є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2015 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді