Номер провадження 2/754/1944/15
Справа №754/2071/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого-судді Мальченко О.В.

при секретарі Яремус-Байсановій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те , що відповідач під час виконання трудових обов"язків заподіяв позивачу майнову шкоду у розмірі 21 509 грн. 55 коп .

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповдіача на його користь вищезазначену шкоду , понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп . та витрати на правову допомогу у розмірі 1 300 грн .

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача , позовні вимоги просив задовольнити .

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляд у справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено , що згідно Свідоцтва про державну реєстрацію позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець ( а.с.6 ) .

16.10.2012 р. між позивачем , як фізичною особою, яка використовує найману працю та відповідачем був укладений трудовий договір , за умовами якого відповідач був зобов"язаний виконувати роботу водія-експедитора з перевезення вантажу ( а.с. 8 ) .

17.10.2012 року між сторонами був укладений Договір про матеріальну відповідальність , за умовами якого , відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за схоронність ввірених йому грошових коштів , документів , товарно-матеріальних цінностей та зобов"язався відшкодувати матеріальну шкоду , нанесену з його вини позивачу ( а.с. 9 ) .

31.12.2012 р. трудовий договір між позивачем та відповідачем був розірваний на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України .

З матеріалів справи вбачається , що 15.11.2012 року відповідач отримав від позивача для виконання рейсу Україна-Франція грошові кошти у розмірі 1 500 євро і 2 000 грн. на придбання пального на час перебування у рейсі ( а.с. 10 ) .

06.12.2012 р. , після повернення відповідача з вищезазначеного рейсу , виходячи з кілометражу, який зафіксований спідометром автомобіля, а також на підставі наданих квитанцій , позивачем було встановлено, що на придбання пального під час виконання рейсу було витрачено 396, 22 євро з наданих йому 1500 євро.

Невитрачену під час перебування у рейсі суму, яка складає 1103 , 78 євро та 1200 грн . відповідач зобов'язаний був повернути позивачу, однак вказані кошти не повернув, пославшись на те , що останні були викрадені у нього 22.11.2012 р. на території іншої країни ( а.с. 12 ) . На підтвердження зазначеної обставини відповідачем не було надано позивачу будь-яких доказів .

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наявні в матеріаліах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача , оскільки відповідач перебуваючи з позивачем у трудових стосунках та під час виконання трудових обов"язків заподіяв останньому матеріальну шкоду , доказів на спростування своєї вини у заподіянні такої шкоди не надав та відповідно до умов укладеного між сторонами Договору про матеріальну відповідальність був зобов"язаний відшкодувати матеріальну шкоду , нанесену з його вини позивачу.

Таким чином , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума неповернутих грошових коштів у розмірі 1103 , 78 євро , еквівалент 20 309 грн. 55 коп. на час подачі позову та 1200 грн . , а всього 21 509 грн. 55 коп .

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати , пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права , несуть сторони , крім випадків надання безоплатної правової допомоги .

Гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом .

Відповідно до роз»яснень, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Сума витрат на правову допомгу позивачем обгрунтована , документально підтверджена та вимога позову в цій частині підлягає задовленню .

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору

у розмірі 243 грн. 60 коп. .

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10, 11, 60,84, 88, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст. 133-135 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21 509 грн. 55 коп. та судові витрати по справі, які складаються з суми судового збору у розмірі - 243 грн. 60 коп. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1300 грн. 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя :

.