провадження 2/331/481/15
справа 331/523/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Жовнерчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона працювала у відповідача завідуючою ґрунтовою лабораторією з 01.04.2009 р. Наказом № 62 від 14.04.2014 р. звільнена за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільнені їй не виплатили заробітну плату за листопад 2013 - квітень 2014 року і компенсацію за невикористані відпустки. Сума заборгованості склала 18 905,57 грн. На протязі квітня-листопада 2014 р. більшу частину грошей підприємство виплатило, але станом на 24.11.2014 р. залишається борг по заробітній платі за березень 2014 р. - 2 333,55 грн., квітень 2014 р. - 1 006,45 грн., компенсація за невикористані відпустки - 4 598,04 грн. Загальна сума боргу - 7 938,04 грн. Наказом Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 22.12.2014 р. зазначена сума боргу стягнута, але по теперішній час відповідачем не виплачена.

Позивачка просить суд на підставі ст..117 КЗпП України стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку по заробітній платі при звільнені у сумі 24 445,04 грн. за період з квітня 2014 р. по грудень 2014 р.

У судовому засіданні позивачка збільшила розмір позовних вимог і просить суд стягнути суму боргу по дату ухвалення судом рішення, зазначивши суму за січень 2015 р. 3 055,63 грн., лютий - 2 597,26 грн., а разом просить стягнути суму 30 097,93 грн.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник відповідача проти позову заперечує, надав письмові заперечення і пояснив, що своєчасно позивачці заробітна плата не виплачувалась із-за тяжкого матеріального становища підприємства, арештованих рахунків, великого боргу по заробітній платі перед іншими працівниками підприємства. Факт наявності суми боргу 7 938,04 грн. визнає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» завідуючою ґрунтовою лабораторією з 01.04.2009 р. Наказом № 62 від 14.04.2014 р. звільнена за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільнені їй не виплатили заробітну плату за листопад 2013 - квітень 2014 року і компенсацію за невикористані відпустки. Сума заборгованості склала 18 905,57 грн. Починаючи з 19.05.2015 р. підприємство поступово виплатило позивачці 10 967,53 грн., але залишається борг по заробітній платі за березень 2014 р. - 2 333,55 грн., квітень 2014 р. - 1 006,45 грн., компенсація за невикористані відпустки - 4 598,04 грн. Загальна сума боргу - 7 938,04 грн. Наказом Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 22.12.2014 р. зазначена сума боргу стягнута, але по теперішній час відповідачем не виплачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сумм, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Результат аналізу наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Невиконання роботодавцем вимог ст. 116 КЗпП України є триваючим правопорушенням, тому звільнений працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог за ст..117 зазначеного Кодексу й моментом припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Так як позивачці невідомо день остаточного розрахунку, вона визначає суму боргу на день ухвалення рішення.

Відповідач в якості доказу відсутності його вини за несвоєчасний розрахунок при звільненні з позивачкою надав суду Постанови державних виконавців про арешт його коштів. Але, позивачка була звільнена 14.04.2014 р. Перша Постанова державного виконавця датована 15.08.2014 р. Ніяких пояснень чому при звільнені у квітні 2014 р. і протягом чотирьох місяців до дня арешту коштів з позивачкою не було повністю зроблено розрахунок по заробітній платі відповідач суду не надав, як і не надав доказів відсутності його вини у порушенні строків розрахунку з позивачкою при її звільнені 14.04.2014 р.

Відповідачем порушені вимоги ст..116 КЗпП України і не доказана відсутність його вини у несвоєчасному розрахунку саме на дату звільнення позивачки, що не звільняє його від відповідальності, передбаченої ст..117 КЗпП України.

Середня заробітна плата позивачки за останні місяці роботи (лютий - березень 2014 р.) становить:

2 981,10 + 3 130,16 = 6 111,26 грн.

6 111,26 грн. : 2 = 3 055,63 грн.

Позивачка надала розрахунок боргу і просить суд стягнути борг з травня 2014 р. по лютий 2015 р. включно.

9 місяців (з травня 2014 р. по січень 2015 р.) х 3 055,63 грн. + 2 597,26 грн. (лютий 2015 р.) = 30 097,93 грн.

Суд вважає позов обґрунтованим, доказаним, вимоги законними.

Керуючись ст..ст.10.11,212-215 ЦПК України, ст..ст.116,117 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 30 097, 93 грн.

Стягнути з ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь держави судовий збір у сумі 300 грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Смолка І.О.