Справа № 265/2150/15-ц
Провадження № 2/265/1197/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А. В., при секретарі - Карповій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову, з урахуванням заяви представника від 03.06.2015 року, зазначив, що квартира АДРЕСА_1 (надалі - спірна квартира) була приватизована 27.02.1995 року на трьох осіб - його дружину ОСОБА_2, нього та сина дружини від першого шлюбу ОСОБА_3, про що було видано відповідне свідоцтво про право власності на житло. Вказане свідоцтво про право власності на житло було зареєстровано у БТІ м.Маріуполя. Частки кожного із співвласників у свідоцтві не визначалися. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Дружини та дітей не мав, заповіту не залишив. Після його смерті, відкрилася спадщина у вигляді частки у праві спільної власності на спірну квартиру. Вказану спадщину фактично прийняла ОСОБА_2, мати ОСОБА_3, яка була завжди зареєстрована та проживала разом з ОСОБА_3 та позивачем у спірній квартирі, у тому числі й на час відкриття спадщини. Оформити свої права на спадщину ОСОБА_2 не встигла, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Інших дітей ОСОБА_2 не мала, заповіту також не залишила. Після смерті дружини, відкрилася спадщина у вигляді частки у праві спільної власності на спірну квартиру, яка належали ОСОБА_2, та включала в себе також частку сина ОСОБА_3, що перейшла до неї раніше в порядку спадкування. В передбачений законом строк, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, але отримав відмову, так як долі у сумісній власності на спірну квартиру не були визначені. Посилаючись, зокрема на ст.ст. 1226, 1261, 1268 ЦК України, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири АДРЕСА_1, яка належала його дружини ОСОБА_2, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання позивач не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимогу підтримував у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Романов В.К., що діє на підставі договору, в судовому засідання підтримав позовні вимоги. Просив суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається з 2 кімнат житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 45,8 кв.м.

Представник відповідача Карацюба В.Л., що діє на підставі довіреності, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1995 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільній сумісній власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (а.с.13).

ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3 (а.с.9, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області видано відповідне свідоцтво (а.с.16).

Відповідно до інформаційної довідки №40303474 від 05.05.2015 року інформація про спадкову справу після смерті ОСОБА_3 у спадковому реєстрі відсутня (а.с.40).

Відповідно до довідки від 15.04.2015 року, копії особового рахунку НОМЕР_1 від 07.04.2015 року та акту від 07.05.2015 року, які надані ЖКП «Азовжитлокомплекс», ОСОБА_3 на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований у спірній квартирі (а.с.32, 33, 50). Вказана обставина підтверджується довідкою, наданою Орджонікідзеським РВ у м.Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області та копіює картки про прописку форми А (а.с.44, 48).

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частина 1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частина 3 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до довідки від 15.04.2015 року, копії особового рахунку НОМЕР_1 від 07.04.2015 року та акту від 07.05.2015 року, які надані ЖКП «Азовжитлокомплекс», ОСОБА_2 на момент своєї смерті також проживала та була зареєстрована у спірній квартирі (а.с.31, 33, 50).

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Доказів, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_2 від спадщини, яка виникла після смерті ОСОБА_3 суду не надано.

Частина 5 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 проживаючи у спірній квартирі, як до смерті ОСОБА_3 так і після його смерті, фактично прийняла спадщину - частку у праві спільній сумісній власності на спірну квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 також померла, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області видано відповідне свідоцтво (а.с.17).

Як було встановлено вище, ОСОБА_2 на момент смерті була зареєстрована та проживала у спірній квартирі. Позивач був її чоловіком (а.с.9) та в силу вимог ст.1261 ЦК України входить у першу чергу спадкоємців за законом.

18.11.2014 року позивач звернувся до Другої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщину після смерті ОСОБА_2, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в частині спірної квартири йому було відмовлено, так як у нього були відсутні документи, підтверджуючі право власності на частку ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Доказів про те, що після смерті ОСОБА_2 існують інші спадкоємці, крім позивача, суду не надано та з документів наданих Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою це також не вбачається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_2 до позивача в порядку спадкування перейшло право власності на частку у спільній сумісній власності у спірній квартири, яка до цього часу належала ОСОБА_2

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається з 2 кімнат житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 45,8 кв.м.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Щербіна