Справа № 310/2502/15-ц
08 червня 2015 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
у складі : головуючого -судді Пустовіт З.П.
при секретарі: Гоноболіній О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,
- заборгованість за кредитним договором №014/07-146/020 від 14.04.2008р. - 6456,04 доларів США та 113,38 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 6257,72 доларів США, заборгованість за відсотками - 198,32 доларів США, пеня за порушення строків сплати відсотків за період з 31.01.2014 року по 18.12.2014 року - 7,19 доларів США, що за курсом НБУ становить 113,38 грн.;
Ухвалою суду від 06 квітня 2015 року до участі у справі на стороні відповідача як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3, який є позичальником за кредитними договорами.
У судове засідання представник позивача не з'явився, в клопотанні від 08.06.2015 року просив розглянути справу за відсутності представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», не заперечував проти постановлення заочного рішення в разі повторної неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 викликалися в судове засідання шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №94 від 28.05.2015 року, проте до суду не з'явилися, причину неявки не повідомили, тому суд згідно положень ст.ст.169, 224-226 ЦПК Украйни вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Також судом з'ясовано та таке вбачається з письмових доказів, що в якості забезпечення виконання зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та укладеними в її рамках кредитними договорами між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки №014/07-146/020/3 від 13.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу Костюченко Т.С. за реєстровим №863, предметом якого є нежитлова будівля (магазин) з допоміжними будівлями і спорудами: «Б» сарай , «В» вбиральня, загальною площею 170,0 кв.м., основною площею 136,4 кв.м., що знаходиться за адресою :АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності.
Згідно умов п. 3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або боржником за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки.
Розділом 6 цього договору визначено порядок звернення стягнення на майно, зокрема, в п.6.1 передбачена необхідність направлення іпотекодержателем боржнику та іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, тоді іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 1.5 Договору іпотеки сторонами визначена заставна вартість предмета іпотеки в сумі 400920,00 грн.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладанні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Згідно із ч.1 ст.12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та /або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо від є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодежателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
У той же час частиною 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право суду відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.
Згідно пункту 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.
Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
По-перше, з самої позовної заяви вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання ст.35 Закону не направляв ані іпотекодавцю - ОСОБА_2, ані боржнику - ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання в тридцятиденний строк порушеного зобов'язання, посилаючись в позові на те, що з 27.11.2014 року Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» припинило приймання поштових відправлень на/з Донецької та Луганської областей, в тому числі і до м.Торез, тобто, суд вважає, що за таких обставин позивач передчасно розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ані в Законі «Про іпотеку», ані в самому Договір іпотеки немає ніяких застережень та виключень з цього правила.
Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони.
Позивач не заявляв позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами на час ухвалення рішення та не подавав суду доказів про наявність більшого розміру заборгованості на день ухвалення рішення.
Відповідно на підставі ст.88 ЦПК України не підлягають відшкодуванню і понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору та за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача та третьої особи.
Керуючись ст.ст.3,10,11,57-60, 64, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст..33, 35,39 Закону України « Про іпотеку», суд
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 10 днів після отримання копії цього рішення .
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:З. П. Пустовіт