Cправа № 621/548/15-ц
Провадження № 2/621/474/15
РІШЕННЯ

іменем України

09.06.2015 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Нестерцової Н.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних,

В С Т А Н О В И В:

11.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних за прострочку виконання грошового зобовязаня у період з 20.11.2013 року по 10.03.2015 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2010 року відповідач взяв у нього в борг 6 000,00 доларів США.

16.10.2013 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області було стягнуто з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 35940,00 грн. Рішення набрало законної сили.

12.11.2013 року ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області відкрито виконавче провадження №40659187, ОСОБА_2 надано строк до 19.11.2013 року для добровільного виокнання зобовязання.

Станом на 20.11.2013 року ОСОБА_2 у добровільному порядку грошове зобовязання не виконав, розмір боргу не змінився.

ОСОБА_1, посилаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_2 за прострочку виконання грошового зобовязання у період з 20.11.2013 року по 10.03.2015 року три проценти річних у розмірі 1402,1 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 13225,92 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову, вказав, що 05.06.2015 року отримав грошовий переказ від ОСОБА_2 на своє імя у розмірі 36299 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідність до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 цього ж Кодексу - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідність ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що між сторонами 26.12.2010 року було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_2 суму 6000 доларів США. Останній зобов'язався повернути борг до 26.01.2011 року.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35940,00 грн. Рішення набрало законної сили. (а.с.8)

На підставі вищевказаного рішення, Зміївський районним судом Харківскої області 08.11.2013 року було видано виконавчий лист. (а.с.9)

Постановою державного виконавця ВДВС Змівського РУЮ ОСОБА_3 від 12.11.2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №621/2170 виданим Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 366299,40 грн. (а.с.10)

Станом на 11.03.2015 року (момент подач позову) сума боргу ОСОБА_2 не погашена.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Відповідно до норми ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості.

Інфляційне збільшення суми боргу за період з 20.11.2013 року по 01.03.2015 року становить 13225,92 грн.

Сума трьох процентів річних за період часу з 20.11.2013 року по 01.03.2015 року складає 1402,81 грн.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Частина 2 ст.625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також 3% річних від простроченої суми /за умови, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача на користь позивача необхідно сплатити суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 509,614,625,1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215,224-225 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за прострочку виконання грошового зобовязання у період з 20.11.2013 року по 10.03.2015 року три проценти річних у розмірі 1402,81 грн., інфляційні нарахування у розмірі 13225,92 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 14872 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 33 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий -