справа № 619/2986/14-ц
провадження 2/619/246/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - - Остропілець Є.Р.

при секретарі - - Гетьман А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 «Про стягнення боргу»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з позовом в Дергачівський районний суд Харківської області до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В підтвердження позову представник позивача ОСОБА_6 посилається на те, що 30 липня 2008 року позивач дав відповідачу позику 64500.00 доларів США, про що між ними був укладений договір, згідно умов якого відповідач прийняв валютні цінності в борг і зобов'язався повернути їх позивачеві у визначені договором порядку та строки, а саме: до 30 серпня 2008 року - 1500.00 доларів СПІД; до 30 вересня 2008 року - 1500.00 доларів США; до 30 жовтня 2008 року - 61500.00 доларів США. В якості забезпечення виконання відповідачем його зобов'язань з повернення позивачеві боргу за цим договором, сторонами було внесено до його вмісту умову про передання відповідачем позивачеві права оренди у ГОВ «ХарОптТорг» торгового павільйону 24-05-01, яке (право оренди) мало бути повернуто відповідачеві після повернення ним коштів.

7 серпня 2008 року позивач знову позичив відповідачу кошти в сумі 148000.00 доларів США, про що між ними був укладений ще договір, за умовами якого відповідач зобов'язався повернути ці кошти позивачеві у визначені договором порядку та строки, а саме: до 07 вересня 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 жовтня 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 листопада 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 грудня 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 січня 2009 року - 3000.00 доларів США; до 07 лютого 2009 року - 133000.00 доларів США. В якості забезпечення виконання відповідачем його зобов'язань з повернення позивачу боргу за ним договором, сторонами було внесено до його змісту умову про передання відповідачем позивачу права оренди у ТГОВ «ХарОптТорг» торгового павільйону НОМЕР_1, яке (право оренди) мало бути повернуто відповідачеві після повернення ним позивачеві коштів. У вересні 2008 року відповідач знову позичив у позивача кошти в сумі 10000.00 доларів США, відповідно до розписки Відповідач зобов'язався повернути борг в строк до 1 листопада 2008 року.

Таким чином, всього за вказаними вище договорами та розпискою відповідачем позичені кошти на суму 222500.00 доларів США. Але, станом на 22 березня 2012 року, відповідач свій обов'язок з повернення позивачу позичених коштів виконав не у повному обсязі. Так, в травні 2010 року відповідач повернув 10000.00 грн., що складало на той момент 1262.00 доларів США. Після цього, відповідач тривалий час обіцяв представникові повивача розрахуватися і кожен раз просив про відстрочення йому виконання взятих на себе зобов'язань.

27 вересня 2012 року був переоформлений торговий павільйон на відповідача в обмін на часткове повернення позики в сумі 40000.00 доларів США. Станом на 22 березня 2013 року відповідач свій борг не повернув, на телефонні дзвінки представника позивача не відповідає, зустрічей уникає. Отже, борг становить 181238.00 доларів США. Сума процентів за користування відповідачем позиченими у позивача коштами за період з 30 липня 2008 року по 13 червня 2014 року складає 107512.00 доларів США. Загальна сума трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення відповідача виконання його зобов'язань з повернення позивачеві боргу за обома договорами та розпискою за період з 01 листопада 2008 року по 13 червня 2014 року складає 36284.00 доларів США. Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем станом на 13 червня 2014 року складає 325034.00 доларів США. Скасовуючи рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 травня 2013 року та відмовляючи у позові, апеляційний суд Харківської області 24 вересня 2013 року зазначив, що відповідач ОСОБА_4 позичав кошти в інтересах сім'ї, а тому за правилами ч.4 ст. 60 СК України боржником за укладеними договорами позики є не тільки ОСОБА_4 але і його дружина ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову так як сплинув строк позовної давності на звернення до суду.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_5 не з'явилася, причину неявки суд не повідомила, про розгляд справи була належним чином повідомлена.

Суд, дослідивши представлені докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що згідно розписки від 30 липня 2008 року ОСОБА_4 взяв у борг та зобов'язався повернути ОСОБА_3 64500.00 доларів США у визначені строки, а саме: до 30 серпня 2008 року - 1500.00 доларів США; до 30 вересня 2008 року - 1500.00 доларів США; до 31 жовтня 2008 року - 61500.00 доларів США. В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 його зобов'язань з повернення ОСОБА_3 боргу за цим договором, сторонами було внесено до його змісту умову про передання ОСОБА_4 ОСОБА_3 права оренди у ТОВ «ХарОптТорг» торгового павільйону 24-05-01, яке мало бути повернуто ОСОБА_4 у випадку повернення ним коштів.

Згідно розписки від 7 серпня 2008 року ОСОБА_4 взяв у борг та зобов'язався повернути ОСОБА_3 48000.00 доларів США у визначені строки, а саме: до 07 вересня 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 жовтня 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 листопада 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 грудня 2008 року - 3000.00 доларів США; до 07 січня 2009 року - 3000.00 доларів США; до 07 лютою 2009 року -- 133000.00 доларів США. В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 його зобов'язань сторонами було внесено умову про передання ОСОБА_4 ОСОБА_3 права оренди у ТОВ «ХарОптТорг» торгового павільйону НОМЕР_1. яке мало бути повернуто ОСОБА_4 після повернення коштів.

Згідно до розписки без числа ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 кошти в сумі 10000.00 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 1 листопада 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні приймали участі при розгляді позову ОСОБА_3 представники позивача ОСОБА_6 і представник відповідача ОСОБА_7, які на питання головуючого не можуть достовірно сказати хто і при яких обставинах писали вказані розписки, вказавши суду, що вони допускають, що ці розписки написані ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Приймаючи до уваги угоди, які укладені ОСОБА_3 і ОСОБА_4, згідно розписок від 30.07.2008 року і 07.08.2008 року ОСОБА_3 передавав грошові кошти ОСОБА_4 в борг, а в свою чергу ОСОБА_4 передав право па оренди торгових павільйонів у ТОВ «ХарОптТорг» НОМЕР_1 і ТОВ ХарОптТорг» 24-05-01. В указаних договорах зазначено в разі порушення строків повернення боргу або неповернення боргу ОСОБА_4 відповідач претензій до позивача не має. Тобто виходячи із змісту вказаних угод в разі не повернення боргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 залишає право оренди на вказати павільйони

Розписку ОСОБА_4 без числа, відповідно якої ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 грошові копі і и в сумі 10000.00 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 1 листопада 2008 року суд не може прийняти до уваги, тому що представник позивача не зміг суду вказати при яких обставинах була написана розписка, ким, коли, хто отримав грошові кошти і чи бути вони повернуті.

Згідно пояснень, представника позивача ОСОБА_6, ОСОБА_3 знаходиться СІЗО м. Харкова і у зв'язку з арештом за шахрайство.

За вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У своєму позові ОСОБА_9 стверджує наступне:

· за договором позики від 30.07.2008 року відповідач ОСОБА_4 позичив у нього 64 500.0 дол. США;

· за договором позики від 07.08.2008 року відповідач ОСОБА_4 позичив у нього 148 000.0 дол. США;

· за договором позики без дати відповідач ОСОБА_4 позичив у нього 10 000 дол. США.

При цьому в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що за період існування між сторонами боргових зобов'язань у період з 2008 року по 2012 рік відповідач ОСОБА_4 здійснював часткове повернення суми боргу, яка у загальному, розмірі становила 40 000 дол. США. + 10000.00 грн.

Представник позивача не надав суду докази, які б свідчили, що відповідач частково повертав борг позивачу, вказавши суду, що таких доказів не має.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення боргу є безпідставними, незаконними та таким, що не піддягають задоволенню.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-116цс13 від 06.11.2013 року, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Як зазначалося, за договорами позики від 30.07.2008 року, від 07.08.2008 року та розпискою без дати відповідач ОСОБА_4 взяв у позивача ОСОБА_3 суму коштів у загальному розмірі 222500.00 доларів США. При цьому кошти за договорами позики мали повертатися частинами, а за розпискою без дати - одноразово.

Досліджуючи питання пропуску позивачем ОСОБА_3 строку позовної давності і можливості його поновлення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258 ЦК України). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами ст.ст. 253-255 ЦК України.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Щодо обліку строку позовної давності за договором від 30.07.2008 року, судом встановлено, що згідно змісту даного договору ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 64500.0 дол. США, які зобов'язувався повернути наступним чином: до 30 серпня 2008 року - 1500.00 доларів СПІД; до 30 вересня 2008 року - 1500.00 доларів США; до 30 жовтня 2008 року - 61500.00 доларів США.

Таким чином, з урахуванням наведеного закінчення загального строку позовної давності відносно кожного платежу має виглядати наступним чином: 31.08.2011 року - відносно 1500.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 30.08.2008 року; 01.10.2011 року - відносно 1500.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 30.09.2008 року; 31.10.2011 року - відносно 61500.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 30.10.2008 року.

Відносно договору від 07.08.2008 року за яким як було встановлено ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 148000.00 дол. США, закінчення загального строку позовної давності відносно кожного платежу має виглядати наступним чином: 08.09.2011 року - відносно 3000.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 07.09.2008 року; 08.10.2011 року - відносно 3000.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 07.10.2008 року; 08.11.2011 року - відносно 3000.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 07.11.2008 року; 08.12.2011 року - відносно 3000.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 07.12.2008 року; 08.01.2012 року - відносно 3000.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 07.01.2009 року; 08.02.2012 року - відносно 133000.00 дол. США, які відповідач мав повернути до 07.02.2009 року.

Щодо розписки без дати на суму 10000.00 дол. США, згідно якої ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_3 строком до 01.11.2008 року сказану суму коштів, закінчення загального строку позовної давності в даному випадку має місце 02.11.2011 року.

Таким чином, графіком платежів, який безпосередньо встановлено умовами зазначених договорів, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено періодично у певній сумі.

Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення чергових, як правило місячних платежів у певній сумі), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договорів позики від 30.07.2008 року, від 07.08.2008 року тощо.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Судом встановлено, що 11.09.2012 року ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенською районною суду міста Харків з позовною заявою до ОСОБА_4 з вимогою повернення грошових коштів, отриманих за договорами позики від 30.07.2008 року, від 07.08.2008 року та розпискою без дати на суму 10000.00 дол. США.

У свою чергу ОСОБА_4 не визнає позову ОСОБА_3 і його підстав, зокрема фактів повернення грошових коштів позивачу за договорами позики. Суд не має підстав не прийти зазначені доводи до уваги, оскільки представником позивача в ході всього судового розгляду не надано доказів щодо повернення ОСОБА_4 частини коштів у розмірі 40000.00 дол. США або 10000.00 грн. і зворотного переходу права оренди на торговий павільйон від ОСОБА_3 до ОСОБА_4

Суд в цілому ставиться критично до показань представника позивача з цього приводу з наступних підстав.

В матеріалах справи міститься оригінал розписки від 30.07.2008 року та інших за якою, як стверджує представник позивача, відповідач ОСОБА_4 у період з 01.11.2008 року по 27.09.2012 року здійснював часткове повернення позики на загальну суму 40000.00 дол. США.

Згідно ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Таким чином, наявність у матеріалах справи оригіналу розписки від 30.07.2008 року, наданої позивачем під час звернення до суду, в розумінні ст. 545 ЦК України і за відсутності інших документів, не дає суду підстав приймати показання представника позивача в частині часткового повернення позики у розмірі 40000.00 дол. США за достовірні. Крім того, як зазначалося представником позивача в судовому засіданні, інших доказів повернення відповідачем коштів за договорами позики у нього немає. При цьому, за умовами договору від 30.07.2008 року, повернення коштів мало підтверджуватися розписками.

У відповідності до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_7 було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог ОСОБА_3 наслідків спливу строку позовної давності. Водночас, в обґрунтування поважності причин пропуску строків позовної давності представник позивача посилається на ті обставини, що неодноразово був змушений звертатися до суду з аналогічними вимогами до відповідача, який протягом певного часу здійснював часткове повернення позичених коштів і постійно переносив кінцеву дату повернення коштів. З цих підстав представник позивача вважає, що позивачем з поважних причин було пропущено строки позовної давності.

Суд, враховуючи наведені фактичні обставини по справі приходить до висновку, що починаючи з часу укладання договорів позики і протягом періоду дії прийнятих сторонами на себе зобов'язань. ОСОБА_3 достеменно знав про існування договірних відносин з ОСОБА_4 і знав про невиконання ОСОБА_4 прийнятих на себе зобов'язань, тобто знав про порушення його прав та про особу, яка порушила відповідні права позивача. Інших підстав, які б свідчили про поважність пропуску строків позовної давності з боку позивача, останній не наводить.

Наведені позивачем підстави для поновлення строку на право звернення до суду з відповідним позовом суд розцінює як безпідставні, оскільки як було встановлено судом доказів тому, що відповідач ОСОБА_4 здійснював часткове повернення суми боргу або сторони якимось іншим чином зафіксували інший строк повернення боргу, ніж той що сказаний в розписках, матеріали справи не містять. В даному випадку суд вважає за необхідне також відмітити, що позивач вперше звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргів лише 11.09.2012 року, пред'явивши позовну заяву до Фрунзенського районного суду міста Харків, хоча раніше таких заходів не вживав і об'єктивних перешкод цьому не мав.

Логічним завершенням наведеною аналізу фактичних обставин є висновок, про те, що ще 08.02.2012 року у позивача минув останній строк на право звернення до суду з відповідним позовом, а пред'явлений наразі позов, навіть з урахуванням попередніх намагань позивача у судовому порядку стягнути з відповідача ОСОБА_4 суму боргу за наведених підстав, в силу ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, повинен бути залишений без задоволення.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин підстав для стягнення з відповідача суми нарахувань по основним зобов'язанням, не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 118, 209-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 261, 267 ч.4.5, 525, 526, 530, 541, 625, 1046, 1050 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець