АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зареєстрованого відділом РАГСу Луганського міськвиконкому, актовий запис №665 від 12.10.1996.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2015 позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою прийняти до розгляду позов за місцем перебування позивача. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що ОСОБА_2 проживає в зоні проведення антитерористичної операції, а тому є неможливим його поїздки до відповідача, а остання не має можливості виїхати з зони АТО. Зазначив, що відповідач погоджується на розгляд справи за місцем перебування позивача, про що свідчить її заява, яку суд першої інстанції до уваги не прийняв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Повертаючи позивачу позовну заяву для подачі до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, донька проживає з відповідачем та відсутня згода останньої на розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання та перебування позивача.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів .

Справа № 755/6539/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7108/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

При розгляді справи в суді перщої інстанції встановлено, що 12.10.1996 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстровано відділом РАГСу Луганського міськвиконкому за актовим записом №665. Від шлюбу сторони по справі мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 З позовної заяви вбачається, що позивач проживає в АДРЕСА_2, а відповідач у АДРЕСА_1. Позивач вказує, що вони з дружиною довгий час не ведуть спільного господарства та разом не проживають.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Згідно з ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року №3 право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Враховуючи те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю, а в матеріалах справи відсутня належним чином завірена заява відповідача про домовленість подружжя про розгляд цієї справи, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо повернення вищезгаданого позову без розгляду правильними.

Посилання апелянта на заяву ОСОБА_2 від 12.11.2014, в якій вона просить суд розірвати шлюб з позивачем, як на доказ домовленості подружжя про розгляд справи за місцем проживання позивача, колегія суддів вважає, що не є підставою для скасування або зміну рішення суду першої інстанції, оскільки підпис відповідача на заяві не посвідчений, в зв'язку з чим не може бути прийнятий судом до уваги як належний доказ в розумінні ст. 59 ЦПК України.

Зважаючи на вище викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу необхідно подати позов до належного суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу із додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук