Справа № 703/6964/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Манька М.В.,

при секретарі Холодняк Л.П.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, треті особи служба у справах дітей Смілянської райдержадміністрації Черкаської області, Смілянський районний відділ державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 колишньої дружини, яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, і просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 33 будинку № 3 вул. Жовтнева сел. Холодянське Смілянського району Черкаської області, а також зобовязати відділ державної міграційної служби України в Черкаській області зняти їх з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідачка та їх син ОСОБА_6 з моменту розірвання шлюбу 16 вересня 2013 року в належній позивачу квартирі не проживають, але перебувають в ній зареєстрованими.

Визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно для реалізації свого права власності.

В судове засідання позивач не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги в частині зобовязання відділу ДМС зняти відповідачку та їх сина ОСОБА_6 з реєстраційного обліку, в решті позовні вимоги підтримав.

Відповідачка проти позову заперечує повністю та пояснила суду, що хоча вона з малолітнім сином ОСОБА_6 в спірній квартирі дійсно не проживає з 12 липня 2013 року, але на це були поважні причини - у ОСОБА_3 на той час стали проявлятися ознаки психічного захворювання, що виражались в депресивному стані він часто зникав із дому і вона боялася проживати разом з позивачем, тому вона змушена була знайти інше житло і з того часу в спірній квартирі не проживала. Пізніше позивач своїми діями шляхом заміни замка на вхідних дверях - став перешкоджати їй користуватись його квартирою.

Представник відповідачки проти позову категорично заперечує, посилаючись на те, що відповідачка не проживала в даній квартирі тимчасово, на період лікування позивача, який тричі перебував на лікуванні в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарні» і в неї були поважні причини не проживати разом з особою, яка має психічне захворювання. Той факт, що відповідачка вибула з помешкання тимчасово, підтверджує те, що вона залишила в квартирі свої особисті речі та речі сина.

Представник третьої особи - Смілянського районного відділу державної міграційної служби України в Черкаській області - в судове засідання не зявився, але надіслав суду листа, в якому проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглянути без його участі.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Смілянської райдержадміністрації Черкаської області позовні вимоги ОСОБА_3 не підтримує, посилаючись на те, що дитина може бути зареєстрована, як біля матері, так і біля батька. Якщо відповідачка не може зареєструватися в іншому місці, а на теперішній час вона вагітна, тому теж має бути залишеною зареєстрованою разом з дитиною у квартирі, належній позивачу.

Позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 вересня 2004 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2006 року, 16 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано.

Відповідачка з 22 червня 2007 року по теперішній час зареєстрована в квартирі, належній позивачу, за адресою: АДРЕСА_2.

З 12 липня 2013 року в квартирі АДРЕСА_3 по теперішній час не проживає.

Ці обставини сторонами визнані і доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідачки про те, що вибуття з квартири, належної позивачу та непроживання в ній з 12 липня 2013 року було наслідком, а причиною - психічне захворювання позивача, від якого він лікувався в стаціонарному режимі в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», спростовуються довідкою КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 08 червня 2015 року № 2007/02, з якої вбачається, що позивач хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні в даному закладі тричі: вперше - з 09 жовтня 2013 року по 05 листопада 2013 року, тобто, через три місяці з моменту залишення його дружиною відповідачкою в справі.

Твердження відповідачки, що вона залишила позивача і виїхала з сином з його квартири тимчасово спростовуються її поясненнями в судовому засіданні, з яких вбачається, що наміру проживати в даній квартирі вона не має, так як створила сімю з іншим чоловіком, з яким проживає однією сімєю в орендованій квартирі, вони чекають народження їхньої дитини.

Доводи представника відповідачки про те, що відповідачка тимчасово залишила помешкання - на період лікування позивача, і з метою повернення залишила в ній свої особисті речі спростовується актом обстеження квартири АДРЕСА_4, складеним сусідами комісійно та затвердженим секретарем Малосмілянської сільської ради, з якого вбачається, що відповідачка у вищевказаній квартирі з 26 листопада 2013 року не проживає і її особисті речі в квартирі відсутні.

Будь-яких інших беззаперечних доказів поважності причин тимчасового (протягом року) непроживання в вищевказаній квартирі відповідачка суду не надала та під час розгляду справи судом не здобуто.

Оскільки відповідачка на момент її вибуття з квартири являлася членом сімї власника квартири, тому до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 405 ЦК України, яким регулюються відносини між власником житла і членами його сімї.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Домовленість між сторонами стосовно користування житлом судом не встановлена.

За таких обставин суд вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 33 будинку № 3 вул. Жовтнева сел. Холоднянське Смілянського району Черкаської області.

В частині позовних вимог щодо визнання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування, необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 СК України діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Діти, які не є власниками майна, що належить на праві власності їх батькам чи іншим родичам, набувають права користування таким майном в силу прямого припису Закону - ст. ст. 3, 176 СК, ст. 405 ЦК України. При цьому дане право не залежить від фактичного стану сімейних відносин.

Відповідно до ст.18 СК України та ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженим Наказом МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077, передбачена процедура та порядок реєстрації дітей віком до 14 років. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Отже, з вищенаведеного слідує, що діти мають право користуватися майном батьків як матері, так і батька, зокрема, житлом, незалежно від їх реєстрації.

Оскільки малолітній ОСОБА_5 не має альтернативного житла, право на користування яким він має за законом, у визнанні його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 33 будинку № 3 вул. Жовтнева с. Холоднянське, слід відмовити.

На підставі наведеного, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.18 СК України, ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 14, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 33 (тридцять три) будинку № 3 (три) вул. Жовтнева с. Холоднянське Смілянського району Черкаської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий: М.В.Манько