Справа № 291/611/14-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

Головуючого - судді Грека М.М.

при секретарі - Кащук Л.С.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача Голубівської сільської ради - Марущака В.М.

відповідачки - ОСОБА_5

представника відповідачки - ОСОБА_6

представника відповідачки - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині цивільну справу за позовом ОСОБА_1

До

Голубівської сільської ради

ОСОБА_8

ОСОБА_5

Про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування рішення 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Голубівської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та просить суд про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування рішення 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Пояснив наступне, що 01.11.1991 року ОСОБА_9, який помер 1992 році подарував позивачу,успадкований після смерті ОСОБА_10, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В 1985 році позивач розпочав будівництво гаража на земельній ділянці, що знаходиться в його користуванні для обслуговування житлового будинку. В цей же час, за згодою позивача, ОСОБА_8 розпочала будівництво літньої кухні, яку прибудувала до гаража позивача.

В 2012 році між позивачем, який постійно проживав та проживає в м. Києві та ОСОБА_8 почали виникати непорозуміння щодо користування гаражем та земельними ділянками. Разом з цим, відповідач ОСОБА_8 повідомила позивача про приватизацію належних їй та йому земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та ведення особистого селянського господарства, і при цьому передала державні акти на право власності на земельні ділянки, виготовлені за її замовленням, та які повністю не відповідають розмірам наявних у їх користуванні земельних ділянок.

Позивач вважає, що дані державні акти підлягають скасуванню, адже позивач не погоджував меж землекористування та не приймав участі під час обмірів земельних ділянок, які передавалися йому в приватну власність.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пояснення надали аналогічно викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача Голубівської сільської ради просив винести рішення на розсуд суду.

В судовому засіданні відповідачка та її представники заперечували проти задоволення позову.

Пояснивши наступне, що рішенням 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради від 24.12. 2005 року затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Цим же рішенням їм передано у власність земельні ділянки в межах населеного пункту с. Голубівка.

Так, ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4148 га, в т.ч. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства - 0,1648 га.

ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,4152 га, в т.ч. для обслуговування житлового будинку та споруд - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,1652 га. Це свідчить про те, що така площа земельних ділянок знаходилась у їх фактичному користуванні. Відтак, Голубівська сільська рада, передаючи ОСОБА_1 та ОСОБА_8 у приватну власність земельні ділянки, якими вони фактично користувались, діяла у межах своєї компетенції відповідно до вимог чинного законодавства. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є суміжними землекористувачами. Належні їм земельні ділянки розмежовані огорожею. Той же факт, що позивач з дозволу своєї матері ОСОБА_8 користувався належним їй гаражем на час приїзду в с. Голубівка, не дає йому підстав претендувати на частину її земельної ділянки, а відтак, не є підставою для визнання недійсними виданих їй 02.02.2006 року державних актів на право власності на землю.

Не є також підставою для визнання недійсними державних актів на право власності на землю ОСОБА_8 непогодження меж землекористування, як стверджує позивач, адже площа належної йому земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, зазначена в його державних актах на право власності на землю відповідає площі фактичного землекористування.

Отже, права та інтереси позивача виданням ОСОБА_8 державних актів на право власності на землю не порушені.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими а тому, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Також, позивачем не надано відповідних підстав для припинення права власності на земельну ділянку.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в статті 140 Земельного кодексу України.

Судом встановлено та підтверджено документально, що ОСОБА_8 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 1956 року забудови з господарськими будівлями та спорудами , а саме: сараями літ. «Б» та «В» 1970 року забудови , гаражем літ. «Г» - 1982 року забудови , що підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради в період з 1950 років по 2012 рік.

Належність їй вказаного будинку і господарських будівель та споруд підтверджується технічними паспортом станом на 14.12.2011 року та договором дарування від 05 квітня 2012 року , який на сьогодні не втратив законної сили.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Голубівською сільською радою 10 січня 2012 року , яке їй видано відповідно до записів у погосподарських книгах Голубівської сільської ради.

Будинок і господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га , яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , а на підставі державного акта на право власності на землю від 02.02.206 року належить їй на праві власності .

Отже, твердження позивача про належність йому гаража розташованого на земельній ділянці ОСОБА_8, який він нібито збудував у 1985 році, не має між собою підстав.

У зв'язку з цим його вимоги про скасування свідоцтва про право власності , виданого ОСОБА_8 Голубівською сільскою радою 10 січня 2012 року не мають під собою законодавчих підстав.

Безпідставними є також вимоги позивача в частині скасування рішення 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради від 24.12.2005 року в частині затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_8та видачі їй 02.02.2006 року державного акта на право власності на земельну ділянку пл.. 0,2500 га в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач стверджує , що державний акт на право власності на його земельну ділянку , виготовлений за замовленням ОСОБА_8 , у зв'язку з чим не відповідає розміру земельної ділянки, яка знаходилась у його користуванні , що не відповідає дійсності.

По-перше, ОСОБА_8 не займалась приватизацією земельної ділянки позивача, оскільки не мала на це права.

По-друге, земельні ділянки, які перебували у користуванні позивача і відповідача , розмежовані огорожею , яка існувала з 1970 років. Той же факт, що позивач з дозволу відповідача користувався в'їздом у її садибу , не дає йому підстав претендувати на частину належної їй земельної ділянки. Відтак, не є підставою для визнання недійсним виданого їй 02.02.2006 року державного акта на право власності на землю.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 02.02. 2015 року було призначено земельно - технічну експертизу.

На вирішення спеціалістів поставити слідуючі запитання.

1. Чи відповідають розроблена технічна документація на земельні ділянки та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

2. Який фактичний порядок користування земельними ділянками? Яка площа перебуває у користуванні власників земельних ділянок?

3. Чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою правовстановлювальним документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування?

4. Чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів?

5. Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок правовстановлювальним документам та технічній документації із землеустрою та землекористування на ці земельні ділянки? Якщо ні, то в чому полягають невідповідності?

6. Які шляхи усунення порушень земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та землекористування, якщо такі були виявлені в ході проведення експертизи?

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 23.03.2015 року за № 1-Е/15 наданий висновок.

1.Технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 Голубівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, не відповідає вимогам законодавства чинного в період з 24.12.2005р. по 02.02.2006р. 2. Загальна площа фактичного користування земельними ділянками гр. ОСОБА_1 становить 0,4320 га, з них: 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), в тому числі землі спільного користування (проїзд) площею 0,0059 га; 0,1820 га - для ведення особистого селянського господарства.

Загальна площа фактичного користування земельними ділянками гр. ОСОБА_11 становить 0,3981 га, з них: 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), в тому числі землі спільного користування (проїзд) площею 0,0060 га; 0,1480 га - для ведення особистого селянського господарства.

Порядок фактичного користування показані в додатку 1. 3. Фактичний порядок користування земельними ділянками не відповідає технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_8 (див. дослідницьку частину висновку). 4. Координати поворотних точок зовнішніх меж, які зазначені в каталозі координат, що є складовою технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_8 не відповідає фактичному землекористуванню (див. дослідницьку частину висновку). 5. Фактичне розташування будівель та споруд не відповідає технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_8 (див. дослідницьку частину висновку). 6.Для усунення порушень земельного законодавства з питання землекористування суміжними земельними ділянками необхідно визнати право власності на спірну будівлю та встановити новий порядок користування між присадибними ділянками.

У судовому засіданні експерт Ткач О.Ю., спростувала свій висновок пояснивши наступне, площа земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_8, зазначена в державних актах , відповідає площі земельних ділянок, які знаходяться у їх фактичному користуванні. Сам по собі той факт, що конфігурація земельних ділянок не відповідає межам, зазначеним в державних актах, також не є підставою для визнання їх недійсними.

Тим часом із висновку експертизи ( таб. №2) вбачається, що загальна площа фактичного користування ОСОБА_1 становить 0,4320 га, із яких 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку і 0,1820 га - для ведення ОСГ, що на 0,0172 га більша площі, зазначеної в його державних актах.

Загальна площа фактичного користування ОСОБА_8 становить 0,3981, із яких у них - 0,2500 - для обслуговування будинку і господарських споруд і 0,1480 га - для ведення ОСГ, що на 0,0172 га менше, що свідчить про захоплення позивачем частини земельної ділянки відповідачів пл. 0,0172 га.

Отже, відсутні законодавчі підстави для визнання недійсними рішення Голубівської сільської ради від 24.12.2005 року та виданих на його підставі державних актів на право власності на землю.

Відсутні також правові підстави для скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого ОСОБА_8 10.01.2012 року на підставі записів у погосподарських книгах Голубівської сільської ради.

За договором дарування від 5 квітня 2012 року ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 належний їй н праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Цим же днем вона подарувала ОСОБА_5 Земельну ділянку пл.. 0,2500 га, на якій вони розташовані , а також земельну ділянку пл.. 0,1480 га для ведення ОСГ. На сьогодні цей договір не втратив законної сили. Твердження позивача про належність йому гаража, розташованого на земельній ділянці ОСОБА_8, а тепер ОСОБА_5 не має під собою підстав, оскільки гараж і літня кухня зведені ОСОБА_8 у 1983 році і є однією будівлею під одним дахом. Між тим позивач не надав жодних доказів порушення його права видачею ОСОБА_8 свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та державних актів на право власності на землю від 02.02.2006 року.

Як наслідок експерт Ткач О.Ю. надала висновок, який виходить за межі її компетенції. Більше того є упередженим, необ'єктивним та таким, що суперечить матеріалам справи.

Так, експерт безпідставно дійшла висновку про наявність земельної ділянки спільного користування, що не відповідає дійсності.

За таких обставин висновок експерта від 23.03.2015 року, проведений з порушенням норм діючого законодавства, не може бути покладений в основу судового рішення.

За таких обставин у суду є підстави для відмови ОСОБА_1 у задоволенні заявленого ним позову.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у і якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Згідно ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином судом встановлено, що вимоги позивача про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування рішення 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином судом встановлено, що вимоги позивача про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування рішення 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116, 126, 152, 140 Земельного Кодексу України, ст. 253, ст. 256, ч.5, ст. 267, ст. 258 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Голубівської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування рішення 32 сесії 4 скликання Голубівської сільської ради, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок відмовити повністю.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитися 02. 06. 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.