АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/2968/13-ц Головуючий у І інстанції Шульга К.М.
Номер провадження: 22-ц/791/1609/15 Доповідач: Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 09 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення,

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2013 року позивач звернувся з вказаним позовом з уточненими позовними вимогами до суду посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № HESOGA від 17 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_4, останній отримав кредит в розмірі 87315 гривень під 20,04 % річних строком до 17 червня 2018 року, в забезпечення договору цього ж дня між банківської установою та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 з оцінкою предмета іпотеки в 108000,02 гривні, свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів ОСОБА_4 не виконав, позивач з посиланням на положення ст. ст. 1054, 1050 ЦК України щодо права кредитора достроково вимагати повернення всієї суми боргу просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 131817,58 гривні, яку складають 70455,85 гривні заборгованість за кредитом, 33555,75 гривні заборгованість за процентами, 4585,04 гривні заборгованість по комісії, 16705,82 гривні пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 гривень штраф в фіксованій частині та 6265,12 гривні штраф в процентній складовій звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку при ньому, шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухоме майно у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною сторонами, або на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, також просив виселити відповідачів, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку АДРЕСА_1, з цього будинку.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено, ухвалено звернути стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку при ньому, шляхом продажу предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною сторонами або на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності; виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку АДРЕСА_1; вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів, оскільки будинок АДРЕСА_1 належить його матері ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 06 червня 1997 року та за кредитні кошти не купувався, отже виселити проживаючих у ньому осіб без надання іншого жилого приміщення не можна.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 наполягав на задоволенні скарги, ОСОБА_3 її підтримала, представник позивача вважала скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Сторонами у справі не заперечується вказаних у позові фактів укладення кредитного договору та договору іпотеки, невиконання боржником умов кредитного договору та право позивача - кредитора у такому випадку звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення вказаної у позові суми заборгованості, предметом спору на момент розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції є законність позовних вимог та рішення суду першої інстанції в частині виселення відповідачів з будинку - предмету іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», за її ч. ч. 1, 2 у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК Української РСР, у ч. 1 якої передбачені підстави виселення, а ч. 3 регулює порядок виселення громадян. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Оскільки предмет іпотеки у даній справі було придбано іпотекодавцем не за рахунок кредитних коштів, повернення яких було забезпечено договором іпотеки, а на підставі договору дарування від 06 червня 1997 року, передбачених законом підстав для виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення із цього будинку немає, іншого порядку виселення відповідачів вимоги позову не містять і судом першої інстанції не розглядалося.

Приведений висновок відповідає висновку Верховного Суду України у справі 6-39цс15, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду в частині задоволення позовної вимоги про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 з будинку, який є предметом іпотеки скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2014 року в частині задоволення позовної вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 скасувати, у задоволенні даної позовної вимоги відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _