У х в а л а

2 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів і додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: зменшено розмір аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених у твердій грошовій сумі, з 400 до 200 грн щомісячно; зменшено розмір стягнення додаткових витрат. Стягнення в частині аліментів вирішено проводити з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, в частині додаткових витрат - з дня набрання рішенням законної сили і до зняття дитини з диспансерного обліку. Відкликано раніше видані виконавчі листи. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за недоведеністю.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищезазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

8 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2014 року, 27 березня 2015 року і 18 квітня 2013 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 лютого 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження у вказаній справі, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що матеріальний стан позивача не змінився, а тому відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2014 року, 27 березня 2015 року і 18 квітня 2013 року, на які заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаної норми матеріального права, містяться висновки про зміну матеріального стану платників аліментів, що стало підставою для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення додаткових витрат на утримання дитини за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін