1Справа № 335/9466/15-ц 2-с/335/113/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Гончаренко М.А.,

за участю боржника ОСОБА_1,

представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

2 жовтня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ справа № 335/9466/15-ц, 2-н/335/1350/2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» суми боргу за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 1 липня 2012 р. по 31 липня 2015 р. у розмірі 3 377 гривень 89 копійки, витрат по оплаті судового збору в розмірі 121 гривня 80 копійок.

Копію вказаного наказу боржник ОСОБА_1 отримала 2 листопада 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

12 листопада 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування даного судового наказу, мотивуючи її тим, що нею 10 листопада 2015 р. було сплачено заборгованість у розмірі 3 377,89 гривень, з огляду на що судовий наказ має бути судом скасовано. Крім того, вважала, що перед подачею заяви стягувач мав би скористатись спробою досудового врегулювання спору.

У судовому засіданні боржник підтримала вимоги заяви та підтвердила, що заборгованість нею була сплачена після отримання судового наказу. Вказала, що вона не отримувала від концерну «Міські теплові мережі» жодної претензії, що свідчить про те, що стягувач без попередження звернувся до суду. Також, на сайті стягувача 3 грудня 2015 р. наявна інформація, що проводиться робота із боржниками та пропонується укладання договору на реструктуризацію заборгованості, однак, вона такого права була позбавлена.

Представник стягувача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про скасування наказу, оскільки дії концерну «Міські теплові мережі» відповідають вимогам нормативно-правових актів, якими керується концерн в своїй діяльності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

За змістом статтей 95, 96 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ може бути видано лише за безспірною вимогою про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги. При наявності спору судовий наказ не може бути видано, а виданий судовий наказ підлягає скасуванню за заявою боржника.

Як встановлено у судовому засіданні, боржник 10 листопада 2015 р. сплатила заборгованість за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 377,89 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією від 10 листопада 2015 р. Таким чином, сплативши суму заборгованості після отримання судового наказу боржник визнала суму боргу, не оспорювала її, чим фактично здійснила дії з виконання наказу, виданого судом 2 жовтня 2015 р. Також, вона не оспорювала розмір заборгованості у судовому засіданні. Отже, в цій частині між сторонами справи спору немає.

В цей же час, ОСОБА_1 зазначає про безпідставність стягнення з неї судового збору, оскільки стягувач не скористався можливістю досудового врегулювання спору. Крім того, стягувач не направляв їй претензій про погашення суми боргу.

З цього приводу суд зазначає, що сплата судового збору у справах наказаного провадження встановлено ч. 1 ст. 99 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір» (п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону в редакції, чинній на час звернення стягувача до суду). Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 103 ЦПК України при видачі судового наказу судом в ньому має бути зазначена сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Оцінюючи доводи боржника, суд зазначає, що вимогами ЦПК України не передбачено обовязок стягувача скористатись досудовим врегулюванням спору. Крім того, як пояснила боржник у судовому засіданні вона щомісяця отримувала розрахунки для сплати, в яких зазначалась сума заборгованості.

Що стосується доводів про можливість укласти договір на реструктуризацію заборгованості, то відповідно до письмового клопотання боржника ця інформація була розміщена на сайті стягувача 3 грудня 2015 р., тобто вже після прийняття судом судового наказу та здійснення боржником сплати заборгованості.

За наведених обставин, підстав для скасування судового наказу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95, 96, 99, 103, 105-1, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 335/9466/15-ц, 2-н/335/1350/2015 залишити без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1, що вона може оскаржити судовий наказ в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Шалагінова