АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6018/15 Справа № 205/6951/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.

при секретарі Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа - публічне акціонерне товариство «УкрСибБанк», про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в межах виконавчого провадження при примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості, державним виконавцем був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вважаючи, що до акту опису було помилково включено вказане майно, що є його власністю, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року за ним було визнано право власності на 1/2 частину вказаного майна, позивач просив суд виключити з опису та звільнити з-під арешту 1/2 частину будівлі магазину загальною площею 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. (а.с. 84-86).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин у справі, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування з прийняттям нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 89-92).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що частка позивача у спільному сумісному майні не виділена в натурі.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 18 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/422/1406/2012, виданого 12 квітня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та інших на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 3231817,01 грн. (а.с. 9).

Постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 14.07.2014 року накладено арешт на все майно ОСОБА_3 (а.с. 11).

16 січня 2014 року виявлене державним виконавцем майно боржника, а саме: будівля магазину, загальною площею 37,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до акту державного виконавця було описане та арештоване (а.с. 13).

24 липня 2014 року, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області було визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, однак встановлена частина не була виділена в натурі (а.с. 14).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку.

Положеннями ст. 321, ч.ч. 1, 2, 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 3, ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у відповідності до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, ухвалюючи рішення, місцевий суд не врахували тих обставин, що позивач набув право власності на спірний будинок на підставі рішення суду, яке набуло чинності і має силу закону, що відповідає вимогам ст. 328 ЦК України.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності ст. 386 ЦК України, тому право власності позивача є непорушним і охороняється законом, що є підставою для задоволення позову і виключення будинку з акту опису та з під арешту.

Посилання суду на ті обставини, що частка позивача у спільному сумісному майні не виділена в натурі не можуть бути підставою для відмови у захисті прав позивача.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Виключити з акту опису і арешту майна (серії № ВП 37657852/В1) від 16 січня 2014 року, складеного старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Понікаровою А.О., 1/2 частину будівлі магазину загальною площею 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: