Провадження №2/761/1679/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 березня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Звонцовій О.І., Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, в розмірі 1615781,7 грн.(еквівалент суми позики 100000 доларів США), а також відсотки, виходячи із встановлених НБ України облікових ставок з 10.06.2013 по 13.11.2014, в розмірі 238980,75 грн. Позов мотивований тим, що відповідач взяв у позивача позику в розмірі 100000,00 доларів США які зобов'язався повернути частинами:з лютого по червень по 20000,00 доларів США щомісячно, однак добровільно відповідач грошові кошти не повернув, тим самим порушив умови договору позики, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_2

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві суму позики частками: лютий 20000,00 доларів США, березень 20000,00 доларів США, квітень 20000,00 доларів США, травень 20000,00 доларів США, червень 20000,00 доларів США.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання договору позики відповідач надав розписку, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні.

З урахуванням вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК України (правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу) договір позики на суму 100000,00 доларів США необхідно укладати в письмовій формі.

Також, за правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Складена відповідачем вищевказана розписка про отримання вищезазначених коштів, являється підтвердженням факту отримання ним коштів в повному обсязі та обов'язку їх повернути.

Також, судом встановлено, що позивач зверталась до відповідача з вимогами про повернення суми коштів згідно розписки, про що свідчать вимоги направлені в адресу ОСОБА_2

Зважаючи на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що покладені на відповідача зобов'язання щодо повернення суми позики останній не виконав, доказів які б свідчили про зворотне під час розгляду справи отримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За приписами ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, оскільки відповідачем порушені умови договору, що знайшло своє підтвердження в судовому засідання і суд вважає доведеним суму боргу, що утворилась за ОСОБА_2 в розмірі 100000,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1615781,70 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Оскільки розмір процентів за користування грошима у договорі позики не вказаний і вказаний договір не являється безпроцентним, в розумінні ч.2 ст.1048 ЦК України, тому позивачка правомірно просить відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України, стягнути з відповідача проценти виходячи із облікової ставки НБУ 238980,75 грн., - тому у вказані частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Виходячи із вищевказаного, суд прийшов до висновку про наявність у відповідача грошового зобов'язання перед позивачем та сума, яка підлягає стягненню, складає : 1615781,70 грн.(сума боргу) + 238980,75 грн.(сума відсотків за прострочення грошового зобов'язання виходячи із облікової ставки НБУ) = 1854762,45 грн.

Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує із другої сторони судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 60, 88, 179, 209, 212-215, ЦПК України ст. ст. 525, 526, 530, 533, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в загальному розмірі 1854762 грн. 45 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя :