Cправа № 610/1415/15
Провадження № 2-о/621/68/15
РІШЕННЯ

іменем України

12.06.2015 року Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Нестерцової Н.В.,

при секретарі Горобець Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Змієва цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку ч. 3 ст. 234 ЦПК України.

Свої вимоги мотивують тим, що 23 листопада 1991 року вони зареєстрували шлюб в Савинській селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 54.

Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є повнолітньою особою та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У звязку з різними поглядами на сімейні обовязки з 2012 року вони стали проживати окремо. Тобто, ОСОБА_1 став проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, який на праві приватної власності в порядку спадкування за законом належить ОСОБА_2, а ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Сторони прийшли згоди, що шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та дружини, а оскільки сімейні стосунки вичерпалися, вони вирішили розірвати шлюб.

Враховуючи вимоги ст.109 СК України між ними був укладений письмовий договір, в якому вони дійшли згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини; з ким буде проживати дитина; яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дитини.

Спору про поділ майна не має.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив своє бажання розірвати шлюб з ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила своє бажання розірвати шлюб з ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 23 листопада 1991 року в Савинській селищній раді Балаклійського району Харківської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ВЛ № 461992, виданого 23 листопада 1991 року.

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №157150, актовий запис №54.

Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, заявники наполягають на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст.ст. 104, 105 СК України однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання, яке може бути здійснене за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.109 СК України.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Як з'ясовано судом, подана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, між ними втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між ними не можливе, оскільки таке суперечить їхнім інтересам.

Відтак, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої неповнолітньої дитини.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст. 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.

Крім цього вищевказаною Постановою Пленуму ВСУ роз'яснено, що для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.

Суд, дослідивши умови укладеного між сторонами 28.04.2015 року договору дійшов висновку, що його укладено без порушення прав дитини чи погіршення їхнього становища.

Так, в договорі визначено місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, де зокрема батьки дійшли згоди про те, що він буде проживати з батьком ОСОБА_1 за адресою: с.Довгалівка Балаклійського района Харківської області, вул.Нагорна, 13. Окрім цього батьки згідно договору дійшли згоди про те, яку участь у забезпеченні умов життя дитини братиме той з батьків, хто буде проживати окремо.

В зв'язку з вищевказаним, суд вважає даний договір допустимим.

Крім того, на момент постановлення рішення судом сплинув строк, передбачений ч. 4 ст. 109 СК України, на протязі якого сторони заяву про розірвання шлюбу не відкликали.

Таким чином, враховуючи дійсну волю заявників, відсутність порушень при цьому їх особистих майнових прав, а також прав їхніх дітей, суд вважає, що заяву про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 109 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 4, 11, 60, 209, 213-215, ч. 3 ст. 234, ст. 235 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23 листопада 1991 року в Савинській селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 54.

Визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання з батьком ОСОБА_1 і залишити на його вихованні.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити « Тімонова»

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: