РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі головуючого судді Скудіна В.Є, при секретарі Хоружий Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Спруцко Володимира Ілліча до ОСОБА_3, « про визнання особи такою, що втратила право користування житлом»-

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору дарування від 30.07.1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 363, реєстраційного напису на правовстановлюючому документі за реєстраційним №90 від 05.01.1999 року та довідки Бердянської сільської ради Першотравневого району, Донецької області №324 від 27.04.2015 року про присвоєння 1/4 частки будинку АДРЕСА_1. Позивачці належить квартира №4 (1/4 частка) будинку АДРЕСА_1.

У зазначену квартиру 10.10.2006 року позивачка зареєструвала відповідача ОСОБА_3 за проханням свого брата ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Брат позивача ОСОБА_4 спів мешкав з матір*ю ОСОБА_3, ОСОБА_5.

У 2006 році брат ОСОБА_4 та його спів мешканка ОСОБА_5 виїхали на заробітки до Західної України. До від,їзду ОСОБА_4 попросив позивачку(сестру) оформити опіку над малолітньою, на той час, ОСОБА_3 та зареєструвати у своїй квартирі.

Згідно рішення Бердянської сільської ради від 10.05.2006 року №48 було встановлено опіку позивачкою над малолітньою ОСОБА_3, і вона зареєструвала відповідача у своїй квартирі АДРЕСА_1, де вони і мешкали.

У 2009 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повернулися з Західної України до дому, придбали будинок у садовому товаристві «Ромашка», у селищі Кам*янськ м. Маріуполя, та забрали свою дитину ОСОБА_3 (відповідача) до себе. У 2010 році звернулися до Бердянської сільської ради з заявами про зняття опіки.

Рішенням Бердянської сільської ради №59 від 14.02.2010 року з позивачки ОСОБА_6 було знято опіку над ОСОБА_3. Позивачка в усній формі неодноразово просила виписати відповідачку із її квартири, але цього не відбулося.

Наприкінці 2014 року позивач вирішила продати належну їй квартиру АДРЕСА_1 але з*ясувалося, що у квартирі зареєстрована ОСОБА_3 на той час неповнолітня .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягла повноліття. Зі слів самої відповідачки, позивач знає, що вона проживає з бабусею ОСОБА_7 у АДРЕСА_2. Що навчається у професійно-технічному училищі м. Донецька, спів мешкає з ОСОБА_8 і останній час мешкай у нього у с. Придорожньому Старобешевському районі Донецької області

Факт , що ОСОБА_3 не проживає у квартирі позивача з 2010 року підтверджується актами депутата Бердянської сільської ради Льовіна О.С. від 20.04.2014 року, від 15.10.2014 року та від 22.04.2015 року, довідкою Бердянської сільської ради № 323 від 27.04.2015 року, тобто більш ніж 1 рік, без поважної причини.

У судовому засіданні представник позивача, за дорученням Спруцко В.І., просить: Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою'АДРЕСА_1. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Це потрібно позивачці для розпорядження зазначеною квартирою Домовленості між ними у відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України, не було, а тому ОСОБА_3 може бути визнано такою, що втратила право користування житлом.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України.( Згідно п.6.4 рішення Костутиційного Суду України від 13.12.2011 року визнано конституційним), що є належним чином, та через оголошення у пресі.

Згідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

Згідно з вимогами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому засіданні. Згідно з вимогами діючого законодавства цей строк складає понад 6 місяців.

Факт того, що ОСОБА_3 не проживає в будинку з 2010 року підтверджується актами депутата Бердянської сільської ради Льовіна О.С. від 20.04.2014 року, від 15.10.2014 року та від 22.04.2015 року, довідкою Бердянської сільської ради № 323 від 27.04.2015 року, тобто більш ніж 1 рік, без поважної причини.

Згідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України, Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Домовленості між сторонами , у відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України, не було, а тому ОСОБА_3 може бути визнана такою, що втратила право користування житлом.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись вимогами ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, 88, 224-228, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою'АДРЕСА_1.

Зобов'язати Бердянську сільську раду Першотравневого району Донецької області вирішити питання реєстраційного обліку ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 250 грн.(судовий збір), та 630 грн. за оголошення у пресі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.Є.Скудін

Надруковано у нарадчій кімнаті