Справа № 216/8591/14-ц
Провадження № 2/216/689/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

за участі: секретаря - Усік М.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вишезазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -04 від 14.12.2012 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Hyundai ix 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 11.01.2013 року в м. Кривому Розі по вул. Косіора сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля Mercedes Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» вищевказаний автомобіль Hyundai ix 35. Винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є водій ОСОБА_3. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Hyundai ix 35 складає 12 187 грн. 96 коп.. Відповідно до Звіту про суму страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», сума страхового відшкодування по вищевказаному страховому випадку становить 10 364 грн. 90 коп.. Згідно умов договору страхування та листа вигодонабувача ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на користь станції технічного обслуговування суму страхового відшкодування в розмірі 10 970 грн. 92 коп.. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до ОСОБА_3. Згодом стало відомо, що відповідно до витягу з ЄЦБД МТСБУ, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3231506. Проте, вказана інформація не є достовірною і на теперішній час жодної інформації відповідач не надав. Оскільки ОСОБА_3 не виконав обовязку щодо письмового надання ПрАТ «СК «Лафорт» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії зі сторони страховика.

У звязку з вищевикладеним, Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму завданої майнової шкоди в розмірі 10 970 грн. 92 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду письмові пояснення та клопотання з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, обгрунтовуючи це тим, що ОСОБА_3 є не належним відповідачем по справі, оскільки цивільно-правову відповідальність несе ПрАТ «СК «Лафорт», згідно договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3231506.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 13), що ОСОБА_3 11 лютого 2013 року о 11 годині 30 хвилин керував автомобілем ОСОБА_5 р.н. НОМЕР_2 по вул. Косіора в м. Кривому Розі, не був уважним, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, виконуючі маневр розвороту ліворуч при зміні напрямку руху, не надав дороги, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6, котрий рухався ліворуч в попутному напрямку прямо. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих не має, чим порушив п. 23.01,11.8,10.1,10.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та був визнаний винним та підданий адміністративному стягненню.

На підставі рахунку № 1037 від 14.06.2013 року (а.с. 23), складеного ПрАТ «СК «ВУСО», та звіту про суму страхового відшкодування № 596294 від 27.08.2013 року (а.с. 24-27) позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 10 970 грн. 92 коп. на рахунок станції технічного обслуговування, що підтверджується платіжним дорученням № 7603 від 01.07.2013 року (а.с. 31) та платіжним дорученням № 10590 від 02.09.2013 року (а.с. 32).

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до полісу № АВ/3231506 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 33), цивільна відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт».

Таким чином, особа, яка винна у заподіянні шкоди і застрахувала свою відповідальність, відшкодовує тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Отже, закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди.

У п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Виконуючи зазначені вимоги суд своєю ухвалою визнав обовязковою явку позивача.

10.06.2015 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких представник позивача заперечує проти заміни відповідача з тих підстав, що оскільки ОСОБА_3 не виконав обовязку щодо письмового надання ПрАТ «СК «Лафорт» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії зі сторони страховика.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.10.2014 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» перебуває у стані припинення за судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 10.09.2014 року.

Таким чином, позивачу було відомо про наявність полісу страхування цивільної відповідальності відповідача та про можливість заявити позовні вимоги до страховика або залучити його до участі у справі як співвідповідача, проте таких вимог позивачем заявлено не було.

Крім того, позивач не надав суду доказів про те, що він звертався до страховика з приводу відшкодування завданої шкоди, але йому не було виплачено відшкодування та підстави невиплати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами має право на відшкодування його відповідальності перед позивачем страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», а позивач має право на отримання від відповідача різниці суми, яку не буде відшкодовано відповідно до полісу.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 1194 ЦК України, ст.ст. 10,11, 33, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, проте не були присутніми при оголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.М. Мясоєдова