РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22403/14-ц

пр. № 2/759/1908/15

04 червня 2015 року

Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого-судді Мазур І.В.

при секретарі Сіряченко Я.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання видачі дублікату трудової книжки, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, при цьому в судовому засіданні уточнила позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона працювала на посаді фахівця обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» з 13.11.2012р. по 18.12.2014р., однак була звільнена з упередженим ставленням роботодавця. В матеріалах службового розслідування зазначені порушення, а саме, що 22.10.2014р. вона відобразила в АСБ Б2 операцію «видача з поточного рахунку клієнта (ОСОБА_4.) через касу грошових коштів у сумі 30000грн. без фактичної присутності клієнта у касовій кабіни і без фактичної видачі грошей. Одночасно вказано, що протягом 3-х днів вона зарахувала таку ж суму 30000грн. на рахунок співробітника відділення ОСОБА_5, хоча фактично ОСОБА_5 грошових коштів не вносила. Тим самим, зазначено, що вона, т.б. ОСОБА_2 порушила посадову інструкцію спеціаліста по обслуговуванню масових роздрібних клієнтів - касира (п.3.1.2., п.3.1.8., п.3.1.1.)., інструкцію по організації касової роботи (п.3.2.3.5.1., п.3.2.3.5.2.). Здійснивши вказані операції, ОСОБА_2 по суті збільшила залишок на рахунку співробітника відділення ОСОБА_5 за рахунок клієнта ОСОБА_4 Також 22.10.2014р. вона відобразила в АСБ Б2 операцію видачі з поточного рахунку клієнта ОСОБА_10 коштів в сумі 230дол.США без фактичної присутності клієнта у касовій кабіні, з видачею грошей співробітнику відділення ОСОБА_5 Тим самим порушила Посадову інструкцію спеціаліста з обслуговування роздрібних клієнтів - касира. На підставі п.1 ч.2 ст.41 КЗпП України вона була звільнена, про те зі звітом про проведення службового розслідування, обставинами встановленими у звіті не погоджується. Якщо керівник відділення ОСОБА_6, ОСОБА_5 були звільнені з банку за власним бажанням, то на думку позивачки і вона мала бути звільнена з посади за даною підставою. У звіті комісії пропозиції про звільнення її за недовірою не було. Розслідування було проведено з порушенням чинного законодавства. Зокрема, начальник відділення №18 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» не була повідомлена про проведенні у відділенні службового розслідування. Позивач взагалі не знала чому відносно неї проводиться службове розслідування. Роботодавець в мотивувальній частині наказу про звільнення не зазначив підстави звільнення, сутність порушення, допущеного працівником, яке послужило причиною для звільнення. Не зазначив в чому саме полягали винні дії позивача, в якій формі вони виражалися та саме за яких дій позивачки, відповідач прийшов до висновку про звільнення працівника за не довірою, а тому вважає звільнення незаконним. Крім того, профспілка не залучалася, профспілковий представник згоди на звільнення не давав. Також працівник банку ОСОБА_7 при опитуванні позивачки тиснув на неї, погрожував тюрмою. По проведеним позивачкою 22.10.2014р. операції по АБС Б2 в період 6.11.2014р. та 12.11.2014р. банк вже проводив відповідну роботу і знав про відповідні дії позивачки і тому зобов'язаний був застосувати до позивачки заходи дисциплінарного стягнення в термін до 6.12.2014р., а ніяким чином 17.12.2014р. по спливу давності. Її не повідомили про службове розслідування, в службовому розслідуванні роботодавець не зазначив які саме вимоги законодавства України вона порушила. Оскільки ОСОБА_5 головний спеціаліст по обслуговуванню заможних роздрібних клієнтів запевняла, що ідентифікацію особи вона провела, відповідно підстав недовіри у неї, т.б. позивача не виникало. Крім того, вона є одинокою матір'ю і відповідач не мав права звільняти її з роботи, оскільки це заборонено ч.3 ст.184 КЗпП України.

Відповідно просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та недійсним звіт про проведення службового розслідування від 17 грудня 2014року з додатками до нього, що послугував підставою для звільнення. Скасувати наказ №749-зв від 17.12.2014р. щодо звільнення ОСОБА_2 18.12.2014р. згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Поновити її на посаді фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії». Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зобов'язати відповідача видати дублікат трудової книжки без внесення запису про її звільнення за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 6090грн., вартість отриманої правової допомоги в розмірі 3166грн.80коп.

В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували. В обґрунтування заперечень посилалися на те, що 17.11.2014р. було винесено розпорядження №551, згідно якого членів комісії було зобов'язано провести службове розслідування з метою з'ясування додаткових обставин інциденту і підтвердження чи спростування підозри в порушенні касової дисципліни співробітниками Київського відділення №18 в строк до 28.11.2014р. Пунктом 3.4.розпорядження визначено на час проведення службового розслідування відсторонити від виконання обов'язків позивача та інших співробітників із зупиненням доступів до банківських електронних систем та корпоративної пошти. Розпорядженням №591 від 5.12.2014р. було внесено зміни в розпорядження №551 від 17.11.2014р. та продовжено строки проведення службового розслідування до 19.12.2014р. У Положенні про проведення службових розслідувань в АТ «Сбербанк Росії» не закріплений саме обов'язок Банку повідомляти співробітників про початок службового розслідування та відсутній порядок такого повідомлення. При обранні виду стягнень власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і здійснену ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Склад п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України не передбачає завдання матеріальної шкоди наявність якої зумовлює подальше звільнення. Крім порушення посадової інструкції позивач порушила порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, що затверджена постановою Правління Національного банку України №502 від 12.12.2002р., а також порядок та вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій банками в Україні, що затверджена постановою Правління Національного банку україни№174 від 1.06.2011р. (надалі інструкція НБУ №174), організацію діяльності в банку, що визначена Положенням про організацію операційної діяльності в банках України №254 від 18.06.2002року. Зокрема, вимоги чинного законодавства передбачають наявність у касі самого клієнта, разом із документом, що посвідчує особу та її резидентність. Норми законодавства виключають можливість проведення розрахунку з клієнтом в будь-якому іншому приміщенні. ОСОБА_2 згідно посадової інструкції відноситься до осіб, які мають право здійснювати дії пов'язані із здійсненням валютно-обмінних операцій. На ОСОБА_5, на яку посилається позивач, таких обов'язків не покладено. Винні дії позивача в даному випадку полягають в недбалості при виконанні своїх посадових обов'язків касира, що призвело до проведення валюто обмінної операції, без присутності клієнтів біля каси, відображення валюто обмінних операцій, без фактичного зарахування гривні та видачі доларів США по цим клієнтам та операції по списанню та зарахуванню коштів з рахунку клієнта, який перебував за кордоном, без відповідно оформленого доручення клієнта. Посилання позивачки на термін «Одинока мати», то цей термін в Закону України «Про відпустки» застосовується тільки для надання пільг і гарантій, встановлених трудовим законодавством щодо відпусток. В той же час на час звільнення позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі і не відноситься до категорії матері-одиночки.

В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Наказом №749-зв від 17.12.2014р. голови правління І.О.Юшко звільнено ОСОБА_2, фахівця з обслуговування касових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», 18.12.2014 згідно з п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв'язку із вчиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї, як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності./а.с.8/

Згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках:

2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ч.2 ст.41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених цією статтею, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно ч.4 ст.43 КЗпП України у разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

В судовому засіданні встановлено, що в ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» первинна профспілкова організація (профспілковий представник) відсутні, а також банк не входить до інших профспілкових організацій, що підтверджується наданою відповідачем довідкою./а.с.46/

Згідно ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках:

-звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 1 квітня 1994 року N 4,від 26 жовтня 1995 року N 18,від 25 травня 1998 року N 15 розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП.

Оскільки судом встановлено, що первинна профспілкова організація в АТ «Сбербанк Росії» відсутня, а також немає профспілкового представника, з урахуванням вищезазначених норм, суд не приймає до уваги посилання позивачки на те, що при її звільненні не було надано згоди профспілкового комітету.

17.11.2014р. винесено розпорядження №551, згідно якого було створено комісію для підтвердження або спростування підозри у порушення касової дисципліни співробітниками Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії».

Згідно звіту про проведення службового розслідування затвердженого Головою правління банка Юшко І.О., заступником голови правління Князевим І.О. 17 грудня 2014року позивач ОСОБА_2 допустила порушення Посадової інструкції спеціаліста з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира (п.3.1.2., п.3.1.8., п.3.1.1).

При цьому також встановлено, що 22.10.2014р. позивач ОСОБА_2 відобразила в АСБ Б2 операцію «видача з поточного рахунку клієнта (ОСОБА_4.) через касу грошових коштів у сумі 30000грн. без фактичної присутності клієнта у касовій кабіни і без фактичної видачі грошей. Одночасно вказано, що протягом 3-х хвилин вона зарахувала таку ж суму 30000грн. на рахунок співробітника відділення ОСОБА_5, хоча фактично ОСОБА_5 грошових коштів не вносила. Здійснивши вказані операції, ОСОБА_2 по суті збільшила залишок на рахунку співробітника відділення ОСОБА_5 за рахунок клієнта ОСОБА_4 Також 22.10.2014р. вона відобразила в АСБ Б2 операцію видачі з поточного рахунку клієнта ОСОБА_10 коштів в сумі 230дол.США без фактичної присутності клієнта у касовій кабіні, з видачею грошей співробітнику відділення ОСОБА_5./а.с.55/

Також встановлено, що позивач ОСОБА_2 проводила касові трансакції по клієнту ОСОБА_11 в липні 2014р., в період коли останній знаходився в Турції./а.с.59/

Суд критично оцінює пояснення позивачки та її представника про те, що відповідно її вищезазначеними діями не завдано майнової шкоди, оскільки дії зі сторони позивача, яка безпосередньо обслуговує грошові цінності, полягають в тому, що вона проводила грошові операції у відсутності клієнтів, тим самим є всі підстави у відповідача АТ «Сберабанк Росії» не довіряти позивачці як фахівцю з обслуговування касових роздрібних клієнтв - касира Київського відділення №18 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ».

Суд не приймає до уваги посилання позивачки на те, що відповідач пропустив строки звернення до суду. Зокрема, згідно підпункту 1 п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 1 квітня 1994 року N 4,від 26 жовтня 1995 року N 18,від 25 травня 1998 року N 15 при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно підпункту 2 п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 1 квітня 1994 року N 4,від 26 жовтня 1995 року N 18,від 25 травня 1998 року N 15 звільнення з підстав втрати довір'я (п.3 ст.41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Згідно п.5.1.1. Посадової інструкції позивач ОСОБА_2 несе персональну відповідальність за неякісне, несвоєчасне та неефективне виконання своїх посадових обов'язків, що передбачені цієї Інструкцією, в рамках, що визначені законодавством України про працю.

Згідно розділу п.10 Інструкції НБУ №502 « порушення норм, установлених цією Інструкцією, тягне за собою відповідальність згідно із законодавством України.». Тобто суд приходить до висновку, що дії позивачки ОСОБА_2 могли потягнути за собою відповідальність як офіційного працівника відповідача.

Стосовно посилання позивачки на те, що вона є одинокою матір»ю, суд критично оцінюю ці пояснення позивачки, оскільки на момент розлучення вона перебувала і на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, відповідно керуючись вимогами ст.ст.41, 43 КЗпП України, ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя