Справа № 265/8016/14-ц
Провадження № 2/265/407/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач, діти проживають разом з нею. На даний час сімейні стосунки з відповідачем припинені, діти знаходяться на її утриманні.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у важке матеріальне становище, інших дітей не має, утримань за виконавчими листами не здійснює, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, середній розмір якої становить 7024 гривень, у зв'язку з чим просить суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2/5 частини (40 %) від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та доповнила їх тим, що вона живе в орендованій квартирі за яку щомісячно сплачує в розмірі 1000 грн., дітям потрібне лікування і її заробітної плати не вистачає на це. Крім цього, необхідно придбавати одяг, взуття, шкільне приладдя, діти навчаються в школі, в якій також треба оплачувати і вартість їх навчання.

Представник позивачки - ОСОБА_5 також підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, вказавши на те, що відповідач має дохід, якого вистачить для сплати на користь позивачки аліментів в розмірі, в якому вона просить.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування своїх заперечень проти позову вказали на те, що відповідач щомісяця сплачує кредит за придбання квартири, яку вони придбавали в період спільного проживання з позивачкою. Площа квартири складає більше 100 кв.м., тому відповідно і розмір комунальних витрат, які він здійснює є значним. Він часто спілкується з дітьми, так як вони проживають як з позивачкою, так і з ним. Відповідно в той період, коли діти у нього він забезпечує їх як матеріально, так і продуктами харчування. З січня місяця 2015 року за його добровільною заявою із заробітної плати вже проводиться утримання аліментів на користь позивачки в розмірі 15 % заробітної плати. Саме в такому розмірі він може сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивачка взагалі з ним не спілкується з приводу потреб дітей, не повідомляє йому що їм потрібно.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 липня 2014 року, розірвано (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 17 листопада 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 452, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7, в графі "батьки" зазначені: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1 (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 17 листопада 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 879, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі "батьки" зазначені: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1 (а.с.4).

Як вбачається з довідки ТОВ «Жилье - Гарант» від 26 грудня 2014 року АДРЕСА_1 разом з позивачкою проживають її діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації, що підтверджується актом ТОВ «Жилье - Гарант» від 26 грудня 2014 року.

Інформацію викладену в акті підтвердили сусіди позивачки, мешканець квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_7, мешканка квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_8 (а.с.7,8).

Згідно довідки виданої ПАТ «МК «Азовсталь» від 17.04.2015 року ОСОБА_1 працює машиністом компресорних установок, розмір її заробітної плати за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року склав 39 011,14 грн. (а.с.78).

Позивачка ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1, в будинку № 53, яку орендує на підставі договору найму житла, укладеного 06 грудня 2014 року зі щомісячною оплатою квартири в сумі по 1 000 грн. (а.с.79).

Згідно довідки, виданої ПАТ «МК «Азовсталь» 16 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 працює в ПАТ "МК "Азовсталь", розмір його заробітної плати за період з вересня 2013 року по вересень 2014 року склав 84 294,02 грн.

При цьому, розмір середньомісячної заробітної плати за вирахуванням обов»язкових платежів за цей рік роботи склав 7024,50 грн. (а.с.5).

Згідно довідки виданої ПАТ «МК «Азовсталь» від 17.02.2015 року з 01.01.2015 року здійснюються утримання аліментів на користь ОСОБА_1 згідно особистої заяви ОСОБА_2 в розмірі 15% від заробітку, розмір аліментів в січні 2015 року склав 1 141,66 грн. (а.с.53).

Як свідчить довідка, видана ПАТ «МК «Азовсталь» 19.03.2015 року, розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_2 за вирахуванням обов'язкових платежів за шість місяців складає 8 449,94 грн. (а.с.57).

24 березня 2008 року між ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_4, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири від 24.03.2008 року. Вартість предмета іпотеки за згодою сторін склала 362 950 гривень.

22 грудня 2008 року укладено Додаткову угоду №1 до даного договору, за якою змінено графік погашення позики (а.с.58-62,69-71). Як свідчить графік погашення, щомісячні платежі ОСОБА_2 складають 2 722,21 грн. за вказаним договором іпотеки.

На підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_2 надано суду ксерокопії квитанцій про оплату ним комунальних послуг (а.с.63-68).

За інформацією про родину ОСОБА_2 від 26 лютого 2015 року НВК «Школа-ліцей інформаційних технологій» № 69, на даний період часу мати дітей ОСОБА_1 виховує дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сама, батько - ОСОБА_2 проживає окремо. При цьому, як батько, так і мати постійно цікавляться успіхами дітей, з класними керівниками вирішують питання щодо виховання та навчання дітей (а.с.31).

Як свідчить інформація КЗ Маріупольської міської ради «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 міста Маріуполя» від 17 лютого 2015 року, щодо стану здоров»я дітей - ОСОБА_4 на «Д» обліку не перебуває, в червні 2012 року зверталася до невропатолога з діагнозом астено-невротичний синдром. В червні 2012 року лікувалася в інфекційному відділенні з приводу гострого гастроентерита середньої тяжкості. ОСОБА_3 в жовтні 2010 року встановлений діагноз - вторинна кардіопатія з порушенням ритму, в червні 2012 року йому поставлений діагноз - церебрастенічний синдром, спостережень у невропатолога не було. Рідко хворіє простудними захворюваннями (а.с.32).

Відповідно до статті 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

За вимогами ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі- СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що так як діти проживають і з ним, і з позивачкою, остання не має права на аліменти від нього. Ці доводи впливають на визначення розміру стягуваних з нього аліментів.

Також суд вважає, що наявність кредитних зобов'язань у відповідача ОСОБА_2 не повинно впливати на його обов'язок утримувати неповнолітніх дітей.

Приймаючи до уваги обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, враховуючи той факт, що неповнолітні діти потребують матеріальної допомоги, їх батько є працездатним, працює, отримує заробітну плату і за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу дітям, крім того суд враховує, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу дітям, то є підстави для стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку.

Разом з цим визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

У відповідності зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим, достатнім для нормального забезпечення потреб кожного з дітей, справедливим відносно до кожного з батьків. Також суд враховує можливість кожного з батьків в майбутньому при зміні обставин звернутись до суду з позовом про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

У відповідності зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 30 грудня 2014 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі ст.ст.180,181,182 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10,60,88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_4, працюючого в ПАТ «ММК «Азовсталь», на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині задоволення позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, мешканця АДРЕСА_4, працюючого в ПАТ «ММК «Азовсталь» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

міста Маріуполя Донецької області Л.В.Копилова