Справа № 363/1728/13 Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/2673/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 19 28.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кашперської Т.Ц., Лащенка В.Д.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного акціонерного товариства «Державний ощадний Банк України», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голуб Наталія Юріївна, Старопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд із вказаним позовом, який уточнила і доповнила та просила визнати недійсними:

державний акт на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_1 кадастровий номер НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 11 квітня 2006 року на підставі рішення Старопетрівської сільської ради 35 сесії 4 скликання від 21 жовтня 2005 року № 409;

договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -А від 03 липня 2008 року, укладений між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5;

договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 03 липня 2013 року, укладений між позивачем та ОСОБА_3, застосувати реституцію, сторони повернути у первісний стан та стягнути з відповідачів на користь позивача 1 717 785,50 грн. (215000 доларів США, станом на 01 грудня 2011 року курс долару до гривні 798,9700 грн. за 100 доларів), збитки у сумі 639176,00 грн. (40000 доларів США) та моральну шкоду у сумі 50000,00 грн., а всього: 2356961,50 грн. (295 000 доларів США, станом на 01 грудня 2011 року курс долару до гривні 798,9700 грн. за 100 доларів).

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що оспорювані договори купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, укладені 3 липня 2008 року між нею і відповідачами, вчинені під впливом обману із сторони відповідачів.

Вказувала на те, що обман полягає в тому, що відповідачі та третя особа ввели позивача в оману та продали неіснуючу по документах земельну ділянку, на якій розташований будинок. Так, після укладення договору купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -А та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виявилось, що земельна ділянка знаходиться за адресою: вул..Героїв, 14-А, а державний акт на земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_3 виготовлено за адресою: АДРЕСА_1

Посилалась на те, що вона не може на своє ім.»я отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а тому вважає, що державний акт на земельну ділянку є недійсним.

Також зазначала про те, що після придбання житлового будинку і земельної ділянки виявилось, що будинок побудований з порушенням норм будівництва, а саме фундамент під будинком було залито цементом, а повітряні труби лише для виду та засипані піском, що дає постійну сирість, в приміщенні будинку з»явились грибок та пліснява, внаслідок чого псуються меблі та інші цінні речі. При укладенні договорів купівлі-продажу продавець не попередив позивача як покупця про недоліки речі, що продається.

Заподіяння збитків та моральної шкоди мотивувала тим, що при купівлі будинку нею було укладено іпотечний кредит на суму 160 000 доларів США, за користування яким нею було сплачено Банку проценти в сумі 319 588грн.

З часу придбання нерухомого майна постійно знаходиться у стресовому стані, в неї погіршився стан здоров»я.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на його незаконність, ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права.

Зокрема в доводах апеляційної скарги зазначається про те, що суд повинен був застосувати положення п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України та залишити позов без розгляду, оскільки позивач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з»явилась повторно, заяву про розгляд справи у відсутність позивача суду не подавала.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні 3 липня 2008 року договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, покупцем яких була ОСОБА_2, наявність умислу на вчинення цих правочинів під впливом обману, позивачем в суді не доведено. Обставини, щодо яких позивача введено в оману і сам факт обману не підтверджено належними і допустимими доказами. Позивачем оспорювані договори купівлі-продажу укладено з власної волі.

Також в рішенні зазначено, що твердження позивача, що спірний житловий будинок побудований з порушенням будівельних норм та такі обставини були приховані від позивача під час укладення правочину є необґрунтованими і недоведеними, а посилання позивача як на підставу недійсності державного акту на землю на помилку в адресі земельної ділянки не передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно із роз»ясненнями, наданими в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 липня 2008 року між ОСОБА_5, яка діяла за згодою батька - ОСОБА_3 та матері- Якубенко С.П. і ОСОБА_4 (Продавці) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватний нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Н.Ю., відповідно до якого Продавці передають у власність ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -А (том 1 а.с.8).

Відповідно до п. 4 Договору, житловий будинок, що продається, візуально оглянутий покупцем до підписання цього договору. Відчужуваний житловий будинок знаходиться у стані, який є повністю придатним для використання його за цільовим призначенням. Прихованих недоліків чи інших дефектів, про які не був би проінформований покупець, житловий будинок не має.

В цей-же день, 3 липня 2008 року між ОСОБА_3.(Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений тим-же приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, відповідно до якого ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0758 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. (том 1 а.с.9).

В п. 1.2. даного Договору зазначено, що ця земельна ділянка належить продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого Старопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 11 квітня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 44. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до п. 3.2. даного договору, покупець ознайомлена зі станом земельної ділянки, її якістю і при оформленні договору ніяких претензій не пред'явила.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1, виданого 11 квітня 2006 року, ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0758 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, належала ОСОБА_3 на підставі рішення Старопетрівської сільської ради 35 сесії 4-го скликання від 21 жовтня 2005 року № 409. (том 1 а.с.10).

Відповідно до витягу з рішення Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 409-35.ІУ від 21 жовтня 2005 року, ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,0758 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. (том 1 а.с.11).

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету, правових підстав позову, доказів сторін на підтвердження - заперечення позову, норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв»язку із його недоведеністю та необґрунтованістю.

Позивачем не доведено, що відповідачі при укладенні оспорюваних договорів купівлі-продажу будинку і земельної ділянки ввели її в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

В тексті договорів вказано, що покупець оглянула як будинок так і земельну ділянку, ознайомлена із правовстановлюючими документами, на підставі яких Продавці відчужували будинок і земельну ділянку.

ОСОБА_8 при укладенні і підписанні Договорів була ознайомлена із тим, що вона купує житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 -А, а земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, АДРЕСА_1.

Вірними також є висновки суду про те, що вимоги позивача відносно визнання недійним державного акту на підставі того, що при виготовленні державного акту було допущено помилку в адресі не передбачені чинним законодавством.

Так, із рішення Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 409-35.ІУ від 21 жовтня 2005 року вбачається, що ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,0758 га в АДРЕСА_1. (том 1 а.с.11).

Така-ж адреса земельної ділянки зазначена в державному акті.(том 1 а.с.10).

Зазначене рішення Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 409-35.ІУ від 21 жовтня 2005 року, на підставі якого видано оспорюваний державний акт на земельну ділянку, є чинним і в установленому законом порядку недійсним не визнавалось.

Посилання позивача на підроблення Старопетрівською сільською радою Вишгородського району вказаного рішення ради є недоведеними.

Інші посилання позивача на те, що вона не може оформити право власності на земельну ділянку через помилку в державному акті адреси вказаної земельної ділянки також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, про що вказано в рішенні суду.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт введення в оману підтверджується звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, в якому міститься доказ введення позивача в оману є необґрунтованими.

Наявний в матеріалах справи Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки містить інформацію про місцезнаходження, площу, кадастровий номер земельної ділянки та найменування її власника. (том 1 а.с.113). Вказані в ньому дані повністю співпадають з даними, вказаними в державному акті на право власності на земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_3 (том 1 а.с.10).

Доводи апеляційної скарги на те, що суд порушив вимоги п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України і повинен був залишити позовну заяву без розгляду частково обґрунтовані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо:

3) належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності;

Вбачається, що ОСОБА_2 в судові засідання на 26 січня 2015 року та на 18 лютого 2015 року була повідомлена належним чином, проте в судові засідання не з»явилась, заяву про розгляд справи судом у свою відсутність не подавала.

За таких обставин суд повинен був постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Проте оскільки вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України це не є підставою для скасування рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на його незаконність рішення, ухвалення його з порушенням норм процесуального права не заслуговують на увагу і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: