АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Трегубенко Л.О.
№ 22-ц/796/7975/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа №758/2383/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Греку А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Грицик Анни Сергіївни на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом в якому просила зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» перерахувати належні їй грошові кошти в сумі 8637 доларів США, що знаходяться на рахунку відкритому в ПАТ «Дельта Банк» на її рахунок відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», при цьому посилалась на Закон України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» - Грицик А.С. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати вказану ухвалу, а позовну заяву повернути позивачу для звернення до належного суду.

Посилається на те, що судом першої інстанції порушено цивільно процесуальне законодавство стосовно визначення підсудності по даній справі.

Зазначає, що даний спір підлягає розгляду за правилами підсудності, встановленими ч.2 ст.109 ЦПК України у Печерському районному суді м. Києва.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила ухвалу суду залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в даній справі суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спір підсудний Подільському районному суду м. Києва з огляду на таке.

Частиною 2 ст.109 ЦПК України визначено правило загальної територіальної підсудності, згідно якого позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Стаття 110 ЦПК України передбачає підсудність справ за вибором позивача.

Зокрема, згідно ч.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі змісту ч.14 ст.110 ЦПК України випливає, що виключно позивач може або застосувати правила загальної територіальної підсудності та подати позов за місцезнаходженням юридичної особи, або обрати між кількома судами, яким згідно з ст.110 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.114 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви та копії паспорта позивача, остання зареєстрована АДРЕСА_1 (а.с.12), що територіально відноситься до Подільського району м. Києва.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що даний спір підлягає розгляду за правилами підсудності, встановленими ч.2 ст.109 ЦПК України у Печерському районному суді м. Києва виходячи з наступного.

Абзац 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12 квітня 1996 року передбачено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

За приписами ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Позивач ОСОБА_2 подала позов про перерахування грошових коштів за договором банківського рахунку, з якого вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо договору банківського рахунку, тобто з приводу надання відповідачем фінансових послуг, тому правовідносини сторін регулюються також і Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином ухвала Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Грицик Анни Сергіївни - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: