Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Василевич В.С.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 9 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства Будівельної компанії "Рівнепромбуд" про застосування наслідків розірвання договору,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 9 квітня 2015 року позов задоволено:

- застосовано наслідки розірвання договору №2-С від 29 жовтня 2003 року;

- стягнуто із Закритого акціонерного товариства Будівельної компанії "Рівнепромбуд" (далі - ЗАТ БК "Рівнепромбуд"), , на користь позивача, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти в сумі 68 963, 80 гривень;

- відстрочено виконання рішення суду на період дії постанови ст. слідчого в ОВС відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ УМВС України в Рівненській області про заборону відчуження майна від 3 січня 2012 року.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом вимог ч. 2 ст. 184 і ч. 1 ст. 1046 ЦК України щодо переходу права власності на грошові кошти з моменту надходження їх на розрахунковий рахунок особи. Постанову слідчого про заборону відчуження майна вважав недопустимим доказом у розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, оскільки таким доказом може бути лише витяг з державного реєстру про арешт коштів.

Крім того, відповідач не є суб'єктом виконання цієї постанови, а застосоване судом відстрочення виконання рішення суперечить процесуальному законодавству.

Судом не перевірено, чи є кошти на розрахунковому рахунку ЗАТ БК "Рівнепромбуд", тобто чи є предмет, необхідність вилучення якого необхідно відстрочити оскаржуваним рішенням.

З наведених міркувань просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 9 квітня 2015 року в частині відстрочення його виконання.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відстрочуючи виконання ухваленого рішення, суд першої інстанції виходив з існування чинної постанови ст. слідчого, якою заборонено відчуження рухомого та нерухомого майна, пайових вкладів, коштів ОСОБА_1, де б воно не знаходилося.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2003 року між ЗАТ БК "Рівнепромбуд" і ОСОБА_2 укладено договір №2-С про пайову участь в будівництві. Предметом правочину було надання відповідачем послуг із будівництва на замовлення та за кошти ОСОБА_2 трикімнатної квартири АДРЕСА_1 в м. Рівне (а.с. 37-38). 23 травня 2009 року пайовик відступила своє право вимоги на користь позивача, про що того ж числа укладено відповідну угоду (а.с. 40-40, зв.). 16 березня 2009 року, 25 червня 2009 року і 12 серпня 2009 року сторонами узгоджено питання про додатки до договору №2-С про пайову участь у будівництві (а.с. 39; 41-41 зв.; 41-41, зв.; 42-42, зв.).

Рішенням Рівненського міського суду від 31 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, розірвано договір №2-С від 29 жовтня 2003 року (з додатками від 16 березня 2004 року, від 25 червня 2009 року та від 12 серпня 2009 року) про пайову участь у будівництві багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 у м. Рівне (а.с. 6-10; 11-12; 13-15).

На виконання умов п. 2.2.1 договору ОСОБА_1 сплачено на користь відповідача 68 963, 80 гривень із передбачених 76 613 гривень, що не заперечується ЗАТ БК "Рівнепромбуд". Тобто позивач своє зобов'язання щодо сплати 90 процентів вартості будівництва у строк до 1 грудня 2004 року виконав повністю, а тому відповідно до п. 1.6 договору вартість будівництва 1 м.кв загальної площі квартири зміні не підлягала.и

Пунктом 1.2 додатку №1 від 16 березня 2004 року до договору строк закінчення будівництва будинку передбачений 2-м кварталом 2005 року , а саме до 1 липня 2005 року.

Ці обставини повно і правильно встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Частина четверта ст. 3 Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" передбачено повернення коштів, внесених фізичними чи юридичними особами на користь забудовників за розірваними договорами, за якими здійснено часткову оплату вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, після наступної реалізації такого об'єкта (частини об'єкта).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тому правильними є висновки суду про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 68 963, 80 гривень внесених на виконання договору №2-С від 29 жовтня 2003 року про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку до моменту розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість відстрочки виконання рішення суду, то колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

Так, на а.с. 31 міститься постанова про заборону відчуження майна, що винесена 3 січня 2012 року ст. слідчим в ОВС відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ УМВС України в Рівненській області. Цією постановою заборонено відчуження рухомого та нерухомого майна, пайових вкладів, коштів ОСОБА_1, де б воно не знаходилося.

Зазначене обтяження того ж числа внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 32).

13 січня 2012 року постанову ст. слідчого від 3 січня 2012 року про заборону відчуження майна направлено генеральному директорові ЗАТ БК "Рівнепромбуд" (а.с. 30).

Стаття 217 ЦПК України встановлює право суду, який ухвалив рішення, визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Виконання рішення суду - це перенесення його виконання на більш пізній час у зв'язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам чи інтересам боржника або інших осіб. Тобто відстрочка виконання рішення є пільгою для того, хто повинен виконати рішення.

Підставами для відстрочення виконання рішення може бути стан здоров'я боржника, тимчасове скрутне матеріальне становище, перебування на утриманні непрацездатних осіб та інші поважні причини, які утруднюють виконання рішення суду.

Тому з огляду на викладене колегія суддів вважає, що саме по собі існування постанови ст. слідчого від 3 січня 2012 року про заборону відчуження рухомого і нерухомого майна, пайових вкладів, коштів ОСОБА_1 не є обставиною, за якої належне і своєчасне виконання рішення суду спричинить шкоди правам або інтересам ЗАТ БК "Рівнепромбуд" чи інших осіб.

Підставою для зміни оскаржуваного рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 9 квітня 2015 року змінити, виключивши вказівку про відстрочку його виконання на період дії постанови ст. слідчого в ОВС відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ УМВС України в Рівненській області про заборону відчуження майна від 3 січня 2012 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: