Справа № 523/1088/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі,

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, котра діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про виселення без надання іншого житлового приміщення,

Установив:

В січні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, котра діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про виселення із приміщень під літ. «А» будинку АДРЕСА_1, що складається з житлових кімнат 1-4; 1-5; кухні 1-1, санвузла 1-2, коридору 1-3 , без надання іншого житлового приміщення.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 30.12.1994р. її мати ОСОБА_6 подарувала їй 3/5 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 що складається в цілому з трьох кам'яних будинків літ. «А, Г, Д» загальною житловою площею 80, 3 кв.м. з надвірними господарчими спорудами: «И» - вбиральня-сарай; «К» - вбиральня; «Ж» - сарай; №1-4 огородження; І - мощения; II - цистерна, розташованих на земельній ділянці площею 526 кв.м.

Договір дарування в установленому законом порядку посвідчено державним нотаріусом Восьмої одеської нотаріальної контори Лазаревою Л.А. за р.№ 1-3264.

17.05.1995р. 3/5 часток, зазначеного житлового будинку зареєстровані на ім'я ОСОБА_5 на праві приватної власності в Одеському бюро технічної інвентаризації за р. №15189 стор. 93 кн. 125.

У належній їй частині будинку на час звернення до суду зареєстровані: ОСОБА_1, її син ОСОБА_8, та відповідачі по справі - син ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_3, та їх син ОСОБА_4, 2009р.н.

ОСОБА_1, відповідно до ст. 319, 405 ЦК України виділила у користування синам ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх сину ОСОБА_4, у літ. «А» наступні приміщення: житлові кімнати 1-4, 1-5 житловою площею 30,1кв.м.; кухню 1-1, коридор 1-3, санвузол 1-2.

Приблизно з 2011 року відповідачі по справі почати поводити себе вкрай агресивно, ображали позивачку та її мати ОСОБА_6, погрожували вбивством, перешкоджали ОСОБА_8 проживати у кімнатах 1-4, 1-5 літ. «А».

Поведінка відповідачів негативно впливала на стан здоров'я, ОСОБА_6, порушувала права власника по користуванню належною ОСОБА_5 на праві власності частиною будинку.

Поведінка відповідачі створювала загрозу життю позивачки та життю її матері.

ОСОБА_5 неодноразово просила відповідачів змінити поведінку, але вони не бажали прислуховуватись до її вимог та дедалі поводили себе більш агресивно та неконтрольовано.

Таким чином, відповідачі систематично порушують правила соціалістичного співжиття, роблять для ОСОБА_5 неможливим проживання у належній їй на праві приватної власності 3/5 частини будинку АДРЕСА_1, а заходи запобігання виявились безрезультатними, тому ОСОБА_5 звернулась до суду за захистом своїх прав та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивачка та її представник - адвокат Волошина Т. О., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідачі в судові засідання неодноразово не з'являлись, про розгляд справи повідомлялись належним чином. 25 травня 2015 року надали на адресу суду заяву в якій просили відкласти розгляд справи у зв'язку з тим, що їм необхідно зібрати необхідні документи та підготуватись до судового засідання. Суд розцінює неявку відповідачів як спробу затягнути розгляд справи по суті, оскільки по справі відкрито провадження ще 12 лютого 2015 року, копії матеріалів справи відповідачі отримали 23 та 24 лютого 2015 року, будь яких перешкод для підготовки та збору необхідних документів протягом 3 місяців (від дня отримання матеріалів справи до судового засідання 27.05.2015 року) судом не встановлено.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 64), будь-яких заперечень та пояснень по суті справи на адресу суду не надавав.

Вислухав позивача та її представника, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що 30.12.1994 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 3/5 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 11,12).

17.05.1995р. 3/5 часток, зазначеного житлового будинку зареєстровані на ім'я ОСОБА_5 на праві приватної власності в Одеському бюро технічної інвентаризації за р. №15189 стор. 93 кн. 125. (а.с. 12 на звороті).

У належній ОСОБА_5 частині будинку на час звернення до суду зареєстровані: ОСОБА_1, її син ОСОБА_8, та відповідачі по справі - син ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_3, та їх син ОСОБА_4, 2009р.н. (а.с. 7).

15.05.2012 р. ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_2 належну їй 1/5 частину домоволодіння по АДРЕСА_1. (а.с. 13).

Згідно договору дарування від 15.05.2012р. у власність сина ОСОБА_2 повністю перейшов житловий будинок під літ. «Д» житловою площею 13,8 кв.м.; з житлового будинку літ. «Г»; 3-2 гараж, загальною площею 15,6 кв.м.; сарай літ. «Ж»; 1-5 огорожі №1-14; 1/5 мостіння III.

Але,після підписання договору дарування відповідачі відмовились звільнити належні ОСОБА_5 приміщення у літ. «А» та продовжують створювати умови, неможливі для сумісного проживання.

З пояснень позивача ОСОБА_11 та наявних матеріалів справи встановлено, що відповідачі постійно погрожують їй фізичною розправою, ображають, висловлюються ненормативною лексикою, що підтверджується:

Постановою судді Суворовського райсуду м. Одеси Шурупова В.В. від 25.05.2014 р. по справі №523/7158/14-п відповідачка ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАЛ із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 51 грн. (а.с. 29).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 р. по справі №523/9044/14-п відповідачка ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 51 грн. (а.с. 30).

12.11.2014р. постановою Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 притягнуто за ст. 173 КУпАП до відповідальності у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 51 грн. (а.с. 32).

Постановою Суворовського райсуду м.Одеси 12.11.2014р. по справі №523/17829/14-п відповідач ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 51 грн. (а.с. 31).

12.08.2014 р. відповідачі нанесли мені тілесні ушкодження позивачці, погрожували,що вб'ють.

За нанесені тілесні ушкодження відносно відповідача ОСОБА_2 відрите кримінальне провадження за ст. 125 КК України, та на даний час триває досудове слідство, що підтверджується листом №31/4-А-208 першого заступника начальника ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 02.04.2015 року. (а.с. 59,60).

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Отже, враховуючи ту обставину, що відповідачі перешкоджають позивачу користуватись власною частиною будинку та порушуть права ОСОБА_5, як власника, яка позбавлена можливості володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд та в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169 , 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, котра діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити в повному обсязі.

Виселити ОСОБА_2, 1985 року народження, ІПН №НОМЕР_1, ОСОБА_3, 1984 року народження, ІПН НОМЕР_2, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, 2009 року народження з приміщень під літ. «А» будинку АДРЕСА_1, що складається з житлових кімнат 1-4; 1-5; кухні 1-1, санвузла 1-2, коридору 1-3 , без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя