Номер провадження: 22-ц/785/3787/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ „Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року представник ПАТ „Універсал Банк" - Тетерчук В.В. звернувся до Київського районного суду м.Одеси з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив, та згідно останньої редакції від 28.10.2014 року просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 106 134, 69 швейцарських франків, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2014 року 1 453 408 гривень 44 копійок, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

Позивач мотивує заявлені вимоги тим, що 08 липня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 116-2008-2281 від 08.07.2008 року, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в розмірі 115 787 швейцарських франків, та в подальшому було укладено ряд додаткових договорів. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2, 08 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 116-2008-2281-Р, договір поруки б/н від 23 червня 2011 року та Договір поруки б/н від 17 листопада 2011 року. Крім того, позивач зазначає, що в забезпечення кредиту за Кредитним договором № 116-2008-2281 від 08.07.2008року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки. Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ „Універсал Банк" задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, та ОСОБА_4, на користь ПАТ "Універсал Банк", заборгованість в розмірі 106 134, 69 швейцарських франків, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2014 року 1 453 408 гривень 44 копійок. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, на користь ПАТ "Універсал Банк" судові витрати на оплату судового збору в сумі 3654 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м.Одеси від від 03 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3, якою подано апеляційну скаргу в інтересах свого довірителя, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в засідання судової колегії не з`явилася, про причини не явки апеляційному суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Представник ПАТ "Універсал Банк" будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в засідання судової колегії не з`явився, про причини не явки апеляційному суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Виходячи з ч.1 ст. 305 ЦПК України судова колегія вважає, що за вказаних обставин, відсутні підстави щодо визнання не явки апелянта та його представника, не явки представника ПАТ "Універсал Банк" до суду апеляційної інстанції такою, що відбулася з поважних причин, внаслідок чого відсутні підстави для відкладення апеляційного розггяду скарги.

Тому, виходячи з ч. 2 ст. 305 ЦПК України судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без присутності апелянта, його представника та представника ПАТ "Універсал Банк".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за Кредитним договором №116-2008-2281 від 08.07.2008 року в сумі 106 134, 69 швейцарських франків, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2014 року є 1 453 408 гривень 44 копійок.

З матеріалів справи вбачається, що:

- 08 липня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 116-2008-2281 від 08.07.2008 року, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в розмірі 115 787 швейцарських франків.

Відповідно до п. 1.1.1. Договору, за користуванням коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 13,5 відсотків річних за період з 08 липня 2008 року по 01 липня 2013 року включно та 29,85 відсотків річних за період з 02 липня 2013 року по 01 липня 2038 року включно. Розмір підвищеної процентної ставки за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу. Нарахування та облік таких процентів здійснюється відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.2.7. Договору, нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування відсотків " 30/360", починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок Відповідача ОСОБА_2, вказаний у п.2.1.3. Договору, до дати повного погашення кредиту.

Відповідно до п.1.2. строк кредитування за Договором становить - з 08.07.2008 року до 01.07.2038 року включно.

Банк свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі 115787 швейцарських франків, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача ОСОБА_2 та меморіальним ордером №1162914СНF000001 від 08 липня 2008 року.

Відповідно до п.п.2.4., 2.5. Договору, Додатку №2 до нього, погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати Відповідачем ОСОБА_2 щомісячних платежів. Під терміном "Щомісячний платіж" Сторони розуміють платіж, який складається із частини погашення основної суми Кредиту та процентів, нарахованих за користування Кредитом за попередній платіжний період.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2. забезпеченням виконання зобов'язань Відповідача ОСОБА_2Є перед Позивачем щодо погашення Кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, можливих штрафних санкцій є порука фізичної особи - ОСОБА_4.

Відповідно до п.2.9. Договору, у випадку якщо Відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті більш ніж одного щомісячного платежу, погашення щомісячних платежів відбувається згідно строків виникнення заборгованості, починаючи з самого давнього, дотримуючись черговості погашення, вказаної у п.2.8. Договору стосовно кожного окремого щомісячного платежу.

Відповідно до п.5.2.5. Договору, Позивач має право вимагати від Відповідача ОСОБА_2 дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення у разі порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за Договором.

Відповідно до п.6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умова обумовлених чинним законодавством України та Договором.

- 23 червня 2011 року між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № б/н до Договору.

Відповідно до п. 1.1.1. Додаткової угоди, з 23 червня 2011 року по 31 травня 2012 року включно, Відповідач 1 зобов'язався сплачувати Позивачу за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка 3,65 відсотків річних на умовах та в строки, визначені Договором; за користуванням коштами понад встановлений строк або термін погашення нараховується процентна ставка в розмірі 11,65 відсотків річних.

Відповідно до п.1.1.3. Додаткової угоди, з 01 липня 2013 року Відповідач ОСОБА_2зобов'язався сплачувати Позивачу за користуванням кредиту проценти у наступному розмірі: процентна ставка 9,95 відсотків річних на умовах та в строки, визначені Договором; за користуванням коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 17,95 відсотків річних

- 17 листопада 2011 року між Відповідачем ОСОБА_2 та Позивачем було укладено Додаткову угоду № б/н до Договору.

Крім того, між позивачем та ОСОБА_4 укладені:

- Договір поруки № 116-2008-2281-Р від 08.07.2008 року;

- Договір поруки б/н від 23 червня 2011року (без грошового покриття);

- Договір поруки б/н від 17 листопада 2011 року(без грошового покриття).

Згідно умов вищевказаних договорів, Відповідач ОСОБА_4 зобов'язується перед Позивачем відповідати за невиконання Відповідача ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед Позивачем, що виникли за Кредитним договором № 116-2008-2281 від 08.07.2008 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

В п 1.3 1.4 Договору поруки вказано про те, що Відповідач ОСОБА_4 відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Відповідач ОСОБА_2 за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, ( в т.ч. суми кредиту, регресу) сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Відповідача ОСОБА_2 та Відповідача ОСОБА_4 є солідарною.- 08 липня 2008 року між Відповідачем ОСОБА_2 та Позивачем укладено Договір іпотеки, відповідно до п. 1.1. якого, Іпотекодавець передає в іпотеку наступне майно, , а саме: трикімнатну квартиру № 51 загальною площею 68,3 кв.м., житлова площа 40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 08.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2990, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, що підтверджується витягом № 6198957 в 08.07.2008 року.

Згідно із п.2.1., 2.1.1. Договору Іпотеки, Позивач має право, у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за будь-яким з вищевказаних основних Договорів, що обумовлює основне зобов'язання, задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі, переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, станом на 27.02.2014 року Відповідач ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 106 134, 69 швейцарських франків.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК в разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК - солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Ст. 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки.

Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором..

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами.

З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір та договір поруки встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Районний суд правильно визначив, що кредитний Договір з урахуванням додаткових угод, Договори поруки та Договір Іпотеки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами Відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення.

Проте суд не врахував наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, ;а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6 53 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Отже, судом першої інстанції не взято до уваги, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, кредитор змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором, надіславши 03 грудня 2013 року боржнику та поручителю претензію про дострокове погашення заборгованості. Отже, строк виконання зобовязань за кредитним договором настав 03 грудня 2013 року, тоді як з банк звернувся з позовом 28 червня 2014 року, тобто вже після перебігу 6 місячного строку.

Однак судова колегія при цьому враховує, що прохання апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_2 про скасування рішення районного суду в повному обсязі, тобто і в частині позовних вимог ПАТ "Універсал Банк " до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором (солідарне стягнення), безпідставні оскільки згідно зі ст. ст. 10, 11, 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення за зверненням фізичних осіб. ОСОБА_4 апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року не подавала. Апеляційну скаргу подано ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, яку і якого в свою чергу ОСОБА_4 не уповноважувала на захист її інтересів у даній цивільній справі. Представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 ( яка одночасно разом із ОСОБА_3 є також і представником ОСОБА_2 у даній справі) апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в інтересах ОСОБА_4, не подавала.

Отже, підстав для скасування судового рішення в частині вимог ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_4 за апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_2 та відсутності апеляційної скарги самої ОСОБА_4 або в її інтересах та за відсутності заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2, немає.

З урахуванням наведеного оскаржуване рішення щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 116-2008-2281 від 08.07.2008 року в сумі 106 134, 69 швейцарських франків, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2014 року є 1 453 408 гривень 44 копійок підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, який на думку апелянта не відповідає дійсності і перевірка правильності складення якого потребує призначення судово-бухгалтерської експертизи, не можуть бути взятими до уваги, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судово-бухгалтерська експертиза виступає формою контролю обґрунтованості проведених раніше ревізій, перевірок, аудиту, звіту, розрахунку тощо а також підтвердження даних іншої інформації представленої сторонами для встановлення фактичних відомостей господарської діяльності.

Судово-бухгалтерська експертиза не є формою економічного контролю в чистому вигляді, і її мета є формою використання спеціальних знань у судочинстві, регламентованих процесуальним законодавством. Підставою для призначення судово-бухгалтерської експертизи є такі обставини справи,для правильної оцінки яких судом необхідний висновок експерта-бухгалтера.

Загальна місія судово-бухгалтерської експертизи - довести або спростувати належать до сфери економічної діяльності обставини, які, як правило,виражаються в заподіянні великої шкоди громадянам,організаціям або державі або пов'язані з отриманням доходу у великому розмірі. При цьому в ході експертизи встановлюється не стільки розмір цього збитку або доходу, скільки невідповідність між відображеними в документах економічних даних.

Отже, підставою для призначення судово-бухгалтерської експертизи є такі обставини справи,для правильної оцінки яких судом необхідний висновок експерта-бухгалтера.

Виходячи із конкретних обставин даної цивільної справи вбачається, що апелянт вважає неправильним розрахунок заборгованості за кредитним договором № 116-2008-2281 від 08.07.2008 року в сумі 106 134, 69 швейцарських франків, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2014 року є 1 453 408 гривень 44 копійок.

Сумнів апелянта ґрунтується, як на достовірності самого розрахунку кредитної заборгованості так і на достовірності офіційного курсу НБУ гривні до швейцарського франку, який застосований на час здійснення розрахунку і взятий до уваги судом при ухваленні рішення.

Районний суд, відмовляючи у призначенні судово-бухгалтерської експертизи за клопотанням ОСОБА_4 від 03.02.2015 року (з аналогічних підстав 30.10.2014 року заявляв таке ж клопотання і ОСОБА_2 ), виходив з того, що ініціатором клопотання не надано будь-яких квитанцій та платіжних доручень, які б спростовували невірність розрахунку наданого банком.

Тобто здійснений Банком розрахунок кредитної заборгованості суду був зрозумілим та не викликав труднощів щодо його правильної оцінки.

Разом з тим будь-яких документальних підтверджень - квитанцій, ордерів, платіжних доручень, які б підтверджували повернення тіла кредиту та сплату процентів і не були б враховані Банком при здійсненні розрахунку заборгованості, відповідачами не надано.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що:

- з дати отримання кредиту - 07.08.2008 року до 01.07.2011 року Банком застосувалася процентна ставка 13,5% річних, що відповідає п. 1.1.1. кредитного договору № 116-2008-2281 від 08.07.2008 року;

- з 01.07.2011 року Банком застосувалася процентна ставка 11,65% річних,що відповідає п. 1.1.1. Додаткової угоди б/н від 23 червня 2011 року. При цьому підвищена процентна ставка 11,65% застосовувалася до простроченої суми основного боргу, під яким сторони розуміли суму Кредиту, що надана позичальнику за договором та станом на певну дату не повернена останнім до кредитора у передачені терміни;

- з 01.11.2012 року Банком застосувалася процентна ставка 12,5% річних,що відповідає п. 1.1.2.(б) Додаткової угоди б/н від 17 листопада 2011 року, відповідно до якої дана процентна ставка є підвищеною і застосовується якщо оплата простроченої суми основного боргу не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу з першого дня від дати виникнення такого прострочення.

Крім того п. 1.1.3 Додаткової Угоди від 23 червня 2011 року та п. 1.2.2.3. Додаткової угоди б/н від 17 листопада 2011 року сторони узгодили, що у разі припинення (розірвання) трудового контракту з позичальником незалежно від ініціативи, в тому числі у разі звільнення за основним місцем роботи Позичальник зобов`язується сплачувати кредитору за користування кредитом проценти за звичайною ставкою 10,95% та за підвищеною процентною ставкою 32,85% якщо оплата простроченої суми основного боргу не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу з першого дня від дати виникнення такого прострочення.

- з 01.02.2013 року застосувується процентна ставка 32,85% річних, що відповідає п. 1.1.3.(б) Додаткової Угоди від 23.062011 року та п. 1.2.2.3 Додаткової угоди від 17.11. 2011 року.

Заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту та проценти) у позичальника виникла починаючи з червня 2013 року.

З вимогами про визнання умов кредитного договору та додаткових угод, що передбачали застосування підвищених процентних ставок, такими, що не відповідають законодавству, позичальник та поручитель не зверталися. Більше того, позичальник на передбачених умовах самостійно та добровільно сплачував кредит та проценти до червня 2013 року, погоджуючись з такими нарахуваннями, які були здійснені Банком.

Після червня 2013 року позичальником тіло кредиту Банку не поверталося, проценти за користування кредитними коштами не сплачувалися, внаслідок чого дана сума автоматично перейшла у стан простроченої заборгованості, що надало Банку підстави вимагати її стягнення та крім того застосувати своє право на повернення всієї суми кредиту достроково.

При таких обставинах не може бути визнане обгрунтованим клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи лише з підстав того, що розрахована Банком сума заборгованості по кредиту є для відповідачів занадто великою виходячи зі зниженням їх доходу та невідповідності матеріального стану, що на їх думку є само по собі достатньою підставою для призначення судово-бухгалтерської експертизи перевірки правильності розрахунку заборгованості без додаткового надання первинних документів, що спростовують суму заборгованості.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що судово-бухгалтерську експертизу призначають зокрема тоді, коли перед судом виникають конкретні запитан ня, вирішувати які може лише фахівець, і коли у справі є досить матеріалів, необхідних бухгалтеру-експерту. Судо во-бухгалтерська експертиза зокрема призначається у таких випадках:

- розрахунок суперечить матеріалам справи; - банком при проведенні розрахунку не прийнято пред'явлені позичальником та/або поручителем - документи, що свідчать про оплату заборгованості по кредиту, сплаті процентів, комісій, - неустойки тощо через невчасне їх пред'явлення та неправильне оформлення; - заявлено обґрунтоване клопотання особи яка бере участь у справі про призначення судово-бухгалтерської експертизи; - застосовані методи розрахунку заборгованості є сумнівними; - необхідність експертизи випливає з висновку експер та іншого фаху;

Проте жодна із перелічених підстав не може бути застосована у даній цивільній справі, ухвалене рішення по якій переглядається в апеляційному порядку.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд побудував свої висновки на припущеннях, оскільки апелянтом не представлені будь-які (навіть власні) розрахунки з посиланням на суперечність розрахунку заборгованості Банку умовам кредитного договору (щодо процентних ставок) або у зв`язку із не врахуванням Банком здійснених позичальником (поручителем) платежів, які свідчать про повернення кредиту і сплату процентів, що могло спростувати або принаймні поставити під сумнів висновок районного суду.

Більше того, за відсутністю документальних підтверджень або хоча б посилання на порушення конкретних пунктів кредитного договору, додаткових угод, доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі щодо неправильності чи сумнівності розрахунку кредитної заборгованості, носять характер припущень.

Таким чином доводи апеляційної скарги про неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи щодо розміру стягнення заборгованості за кредитним договором та помилковість остаточного висновку щодо розміру заборгованості, не можуть бути взятими до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно взято до уваги застосований Банком при розрахунку заборгованості за кредитним договором офіційний курс НБУ станом на день розрахунку - 22.10.2014 року, є неспроможними, оскільки доказів про те, що даний офіційний курс застосований Банком і прийнятий судом, не відповідає дійсності, апелянтом не надано. Використання судом офіційного сайту НБУ за допомогою інтернету чи інших Ай-Ті технологій не є порушенням ЦПК України і не означає, що офіційний курс НБУ гривні до швейцарського франку станом на 22.10.2014 року, з правильністю якого погодився районний суд, не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скраги про відсутність представника ОСОБА_2 в день ухвалення оскаржуваного рішення з поважних причин, що було проігноровано районним судом та про те, що судом у резолютивній частині оскаржуваного рішення не зазначена сума заборгованості прописом, не приймаються до уваги, оскільки не є самостійними і достатніми підставами для скасування рішення, яке у відповідності до ст. 308 ЦПК України не може бути скасовано виходячи лише із одних формальних підстав.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що наведені в скарзі представника ОСОБА_2 доводи правильність висновків суду не спростовують, підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції не надають, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Одночасно судова колегія роз`яснює ОСОБА_4 про наявність у неї процесуального права подати апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року в частині, що стосується її інтересів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

В.П. Фальчук