Дата документу 16.04.2015
ЄУ № 420/277/15-ц
Провадження №2/420/444/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 квітня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.
при секретарі Теплинській О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, третя особа приватне мале підприємство «Нова Епоха»,
Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010/11-33/82/ГУ-4 від 09.07.2008 року у розмірі 188 435,04 доларів США, з яких: 173 500,00 доларів США сума заборгованості за кредитом; 14 059,97 доларів США сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 875,07 доларів США сума пені по відсоткам та судові витрати.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач та третя особа в судове засідання повторно не зявились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Курєр», заяв про розгляд справи без їх участі суду не надавали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» (позивач по справі) та Приватним малим підприємством «Нова Епоха» (третя особа по справі) 09 липня 2008 року було укладено кредитний договір № 010/11-33/82/ГУ-4 «відновлювальна кредитна лінія під іпотеку комерційної нерухомості» (далі Договір), який укладений в рамках генеральної угоди про надання кредитних ресурсів №010/11-33/82/ГУ від 28.03.2008 року (далі Генеральний договір).
Згідно умов Договору, позивач надав позичальнику відновлювальну (револьверну) кредитну лінію (далі кредит) у сумі 456 000,00 доларів США (ліміт кредитування), в порядку, передбаченому цим Договором, та повинен бути повернутий позичальником в строк по 27 березня 2018 року включно, на розвиток бізнесу, зі сплатою 14,50 процентів річних (п.п. 1.1, 1.2., 1.3.).
Відповідно до п. 1.5. Договору, він є невідємною частиною до Генеральної угоди про надання кредитних ресурсів №010/11-33/82/ГУ від 28 березня 2008 року.
Згідно п. 3.1. Договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за його користування.
Пунктом 3.6. Договору передбачено, що позичальник зобовязаний здійснювати повернення основної заборгованості за кредитом починаючи з першого місяця видачі першого траншу за кредитом у сумі, визначеній позичальником, з дотриманням вимог п. 1.1. Договору до зменшення ліміту кредитування. Позичальник зобовязаний щомісячно сплаувати проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих процентів, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця шляхом перерахування позичальником коштів платіжним дорученням з поточного рахунку, а у випадку повного погашення кредиту не пізніше дня такого погашення.
За умовами п. 10.1 Договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, позичальник сплачує кредитору пеню від суми прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.
Відповідно до п.п. 7.2., 7.3. Договору у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту, прострочення сплати процентів по ньому, порушення інших умов цього Договору, стягувати з позичальника пені, неустойки, штрафи, передбачені ст.10 цього Договору, кредитор має право вимагати відшкодування витрат та збитків. Також кредитор має право достроково вимагати погашення кредитної заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов розділу 6 та/або п. 3.8. цього Договору.
Для забезпечення виконання зобовязань за Договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, було укладено договір поруки №010/11-33/82/ГУ/04 від 09 липня 2008 року, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по борговим зобовязанням ПМП «Нова Епоха» (далі Договір поруки).
Згідно пункту 2.2. Договору поруки, Поручитель на добровільних началах бере на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням Боржника, що зазначені в п. 1.3. даного Договору, які виникають з умов Кредитного договору, вказаного в п. 1.2. даного Договору, а саме повернути кредит в розмірі зазначеному в п. 1.3. даного Договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (далі Боргове зобовязання).
Пунктом 2.3. Договору поруки передбачено, що зобовязання Поручителя перед Банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором та Кредитним договором не потребується.
Відповідно до п. 3.1. Договору поруки, сторони Договору визначають, що у випадку невиконання Боржником всіх або окремих взятих на себе зобовязань з Кредитними договорами, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитними договорами, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.
У чинність ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статтями 47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що ОСОБА_1 має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, до яких належать розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.
Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.
Згідно дозволу № 10-5, позивач має право на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 34-35).
Відповідно до п.п. 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач будучи поручителем за зобов'язаннями ПМП «Нова Епоха» несе солідарну відповідальність перед позивачем, заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у чинність ст.ст. 526, 530, 549, 554, 610-612, 614, 1054 ЦК України, згідно яких боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобовязаний повернути кредит, сплатити відсотки та неустойку.
У чинність ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ід.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, (рахунок 290955437, МФО 300335, ОКПО 14305909, отримувач «ПАТ ОСОБА_1 Аваль»), заборгованість за кредитним договором № 010/11-33/82/ГУ-4 від 09.07.2008 року у розмірі 188 435,04 доларів США, з яких: 173 500,00 доларів США сума заборгованості за кредитом; 14 059,97 доларів США сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 875,07 доларів США сума пені по відсоткам.
Стягнути з ОСОБА_2, ід.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, (рахунок 290955437, МФО 300335, ОКПО 14305909, отримувач «ПАТ ОСОБА_1 Аваль»), 3654,00 грн. в рахунок понесених судових витрат.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: