ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6859/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Шклянка М.П.

при секретарях Москаленко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення в натурі частини спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив, про виділ в натурі частини житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що сторони проживають в одній квартирі, яка складається з чотирьох кімнат, і є співвласниками останньої. Крім того, треті особи по справі також є співвласниками вказаного приміщення. Між сторонами фактично визначений порядок користування житловим приміщенням, а саме позивач користується 11,8 кв.м. Однак, оскільки відповідачі постійно створюють для нього обстановку, неможливу для проживання сумісного, не сплачують за комунальні послуги, він просить виділити кімнату, якою він користується йому у виключне володіння.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що останні є необґрунтованими та безпідставними, між ними встановлений порядок користування кімнатами, позивач проживає в одній з них і ніхто не чинить йому перешкод в користуванні даною кімнатою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, прини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.10.2004 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі: позивачу ОСОБА_2, відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, третім особам: ОСОБА_5., ОСОБА_7 в рівних долях.

Вказана квартира складається з 4-х кімнат загальною площею 95,09 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м.

В судовому засіданні встановлено, що у вказаному житловому приміщенні постійно проживають позивач та відповідачі. При цьому позивач користується кімнатою 1,8 кв.м. з прилеглою лоджією4,42 кв.м., відповідач ОСОБА_3 користується кімнатою 11,9 кв.м. з лоджією 4,65 кв.м., відповідач ОСОБА_4 коритсується кімнатою 18 кв.м., з лоджією 7,36 кв.м. Інші приміщення знаходяться в спільному користуванні сторін та третіх осіб. Судом достовірно встановлено, що даний порядок користування цілком задовольняє сторін по справі.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВСУ N20 від 22.12.95 року « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В судовому засіданні позивач наполягав на тому, що зміст його позовних вимог є не встановлення порядку користування квартирою а просив саме виділу в натурі йому кімнати площею 11,8 кв.м. Виплати компенсації за його частку у спільному майні не просив.

Враховуючи підставу позову ст. 364 ЦК України, пояснення позивача, представника останньої суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», Постанови Пленуму ВСУ N20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 10, 60,88, 212, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення в натурі частини спільної сумісної власності -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя