АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2705 Головуючий у 1-й інстанції - Коренюк А.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки

та позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору недійсними,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд звернув стягнення на предмет іпотеки - належну на праві власності ОСОБА_5 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,20 кв.м, оцінену в сумі 758 100 грн., яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва від 3 лютого 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 29 січня 1997 року за №12596 та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 11 березня 1997 року у реєстрову книгу №3600, та Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Ткач O.A. 25 липня 1997 року за реєстровим №1-2336 та зареєстрованого у Бюро технічної інвентаризації м. Києва 24 листопада 1997 року й записаного у реєстрову книгу № 3600, яка є предметом іпотеки за Іпотечним договором №6205 від 15 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_5, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії №2667 від 15 липня 2008 року, в загальній сумі 719 437 грн. 57 коп. та 1 820 грн. 00 коп. - судових витрат, а всього - 721 257 грн. 57 коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Законів України "Про виконавче провадження" та "Про іпотеку".

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору недійсними.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи, порушення вимог матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким: задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа - ОСОБА_6, про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними; у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити (т.3, а.с.14-21).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення йому судової повістки: 8 травня 2015 року.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність третьої особи, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, представник ПАТ "Державний ощадний банк України" - ОСОБА_9, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_8 15 липня 2008 року укладений договір відновлювальної кредитної лінії №2667 щодо надання кредитних коштів в загальній сумі 530 600 грн. строком на 10 років, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх платежів до 15 липня 2018 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, та з оплатою 19,5% річних (а.с.74-75 том 1).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 15 липня 2008 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_10 був укладений Іпотечний договір №6205, за умовами якого ОСОБА_10, як поручитель, передала в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України" належну їй на праві класності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,20 кв.м, оцінену в сумі 758 100 грн., яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло та Договору дарування, й яка зобов'язалася вказаним майном відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (т.1, а.с.76-79).

Відповідач відповідно до умов кредитного та іпотечного договорів засвідчив, що всі умови договору йому зрозумілі, й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Банк виконав свої зобов'язання, надавши ОСОБА_8 кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника на надання кредиту, видатковим касовим ордером на видачу готівки, розгорнутим розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку позичальника (т.2, а.с.132-133, 237, 238).

ОСОБА_8 згідно видаткового касового ордеру від 15 липня 2008 року в філії Печерського відділення ПАТ "Державний ощадний банк України" №3715 на підставі Розпорядження банку від 15 липня 2008 року отримано 530 600 грн., про що нею поставлений власноручний підпис та вказана отримувана сума коштів прописом (а.с.238, том 2). Умови кредитного договору в певний період часу, а саме з 15 липня 2008 року по 25 липня 2009 року нею виконувались, що підтверджується розрахунком заборгованості та платіжними квитанціями про сплату ОСОБА_8 банку кредитних коштів.

ОСОБА_8 на виконання умов кредитного договору сплатила наступні платежі, тим самим визнаючи факт отримання нею кредитним коштів: 23.09.2009 року - 8 480 грн. 90 коп.,

24 жовтня 2008 року - 8 763 грн. 60 коп., 25.11.2008 року - 8 480 грн. 91 коп. (а.с. 30 том 1), 24.02.20029 року - 500 грн. 00 коп., 464 грн. 03 коп., 200 грн. 00 коп. (а.с.31 том 1); 24.07.2008 року - 200 грн. 00 коп., 27.05.2009 року - 200 грн. 00 коп.; 27.04.2009 року - 200 грн. 00 коп. (а.с.32), та інші платежі, висвітлені в довідці - виписці по рахунку ОСОБА_8: 15.07.2008 року - 4 805 грн. 85 коп.; 8 763 грн. 60 коп. - 25.08.2008 року; 8 480 грн. 91 коп. - 25.11.2008 року тощо (т.1, а.с.33).

ОСОБА_8 не виконала взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, - не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (т.2, а.с.132-133).

Банком на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною.

Станом на 15 липня 2014 року загальна заборгованість ОСОБА_8 перед банком становить 719 437 грн. 09 коп., яка складається з наступних складових: 270 784 грн. 00 коп. - загальна сума не простроченого кредиту (основна сума боргу) станом на 2 липня 2014 року; 259 816 грн. 00 коп. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу) станом на 2 липня 2014 року; 165 240 грн. 99 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом станом на 16 липня 2014 року; пеня - 23 596 грн. 58 коп. станом на 16 липня 2014 року (т.2, а.с.132-133).

ОСОБА_10 листом від 23 квітня 2009 року звернулась до відділення ПАТ "Державний ощадний банк України" №3715, в якому вказала, що кредитні кошти в особі ОСОБА_8 отримала вона на розвиток свого бізнесу, прибуток від якого отримує на ринку нерухомості, й з липня 2008 року по грудень 2008 року протягом п'яти місяців вона добросовісно виконувала зобов'язання по договору в повному обсязі. У зв'язку з фінансовою кризою просила врахувати її фінансовий стан й відтермінувати на 2 роки виплату її кредитних зобов'язань (т.2, а.с.239).

ПАТ "Державний ощадний банк України" при зверненні до суду дотримані вимоги ст.ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", згідно з яким іпотекодержатель надіслав іпотекодавцю/боржнику письмову вимогу про усунення порушення у не менш, ніж тридцяти денний строк. У цьому документі зазначений стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Матеріали даної справи містять підтверджуючі документи, що боржник отримав вказане повідомлення (зворотнє поштове повідомлення з особистим підписом). Проте, дана вимога не виконана, борг не погашений, тому іпотеко держатель - ПАТ "Державний ощадний банк України", правомірно розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вказаного Закону.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору недійсними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" та відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги є по суті повторенням змісту вимог та заперечень сторони, які отримали належну оцінку районного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.3, а.с.4-8).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить, в ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_4, ОСОБА_3, також не навела таких обставин.

Посилання апеляційної скарги на те, що ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_8 не отримували від іпотекодержателя письмову вимогу про усунення порушення, а тому іпотекодержатель не вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

З наявних у справі письмових доказів убачається, що лист-повідомлення та лист-вимога були направлені боржнику і майновому поручителю ще у квітні 2009 року (т.1, а.с.80-81), позов до суду поданий у квітні 2010 року, станом на липень 2014 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 719 437 грн. 57 коп. За таких обставин у суду є достатньо підстав для вирішення питання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ураховуючи вищенаведену суму заборгованості, посилання апеляційної скарги на те, що районним судом не розраховано та не досліджено чи не завдає збитків та чи змінює обсяг прав кредитора порушення основного договору позичальником, також є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що кредитний договір не може вважатися укладеним, є формальним, не має реальних наслідків для ОСОБА_8, оскільки позичальником не були отримані грошові кошти, також відхиляються апеляційним судом.

В цій частині районним судом правильно встановлено, що ОСОБА_8 згідно видаткового касового ордера від 15 липня 2008 року в філії Печерського відділення ПАТ "Державний ощадний банк України" №3715 на підставі Розпорядження банку від 15 липня 2008 року отримано 530 600 грн., про що нею поставлений власноручний підпис та вказана отримувана сума коштів прописом (т.2, а.с.238).

Під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_8, ОСОБА_3, підтвердила суду, що свій підпис на указаному документі ОСОБА_8 не оспорює.

Посилання апеляційної скарги на те, що передача коштів повинна оформлятися не видатковим касовим ордером, а заявою на видачу готівки, не можуть бути прийняті судом, оскільки допущені порушення не спростовують самого факту видачі готівки за видатковим касовим ордером. Даних про те, що указаний документ є фальшивим (підробленим) у розпорядженні суду немає, сама отримувач коштів підтверджує наявність свого підпису на цьому документі. Крім того, матеріали справи містять заяву позичальника, ОСОБА_8, про видачу їй 15 липня 2008 року коштів в сумі 530 600 грн. (т.2, а.с.237).

Визнаний ОСОБА_10 у листі до Банку від 23 квітня 2009 року факт отримання ОСОБА_8 кредитних коштів для передачі їх ОСОБА_5, яка використала отримані кошти на розвиток свого бізнесу і фактично проводила погашення заборгованості за кредитним договором, не впливає на характер правовідносин між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_8, оскільки позичальник розпорядилася отриманими від Банку коштами на власний розсуд після отримання їх від позикодавця, який належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова