Справа № 352/112/15-ц
Провадження № 2/352/278/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Кожуховської О.І., Пилипів М.В.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач 20.01.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у сумі 33000 доларів США, що еквівалентно у національній валюті 561000 грн., та 3% річних за один місяць прострочення в розмірі 1402,50 грн.

Після збільшення розміру позову 19.03.2015 р. просив стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 33000 доларів США, що еквівалентно станом на 25.02.2015 р. 1105500 грн., 3% річних за три місяці прострочення в розмірі 8167 грн., та судові витрати.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що він у 2014 р. позичив відповідачу 33000 доларів США, що було еквівалентно 561000 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 15.12.2014 р., що підтверджується письмовою розпискою відповідача. У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув боргу. Тому просив стягнути з відповідача 33000 доларів США боргу, що еквівалентно станом на 25.02.2015 р. (1 долар США за 33,5 грн.) 1105500 грн., 3% річних за три місяці прострочення в розмірі 8167 грн., та судові витрати, що складаються з 3654 грн. сплаченого судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов у збільшеному розмірі підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні 25.02.2015 р. первісний позов визнав. Представник відповідача у судовому засіданні позов у збільшеному розмірі визнав частково, не заперечував щодо стягнення суми боргу по офіційному курсу НБУ станом на день постановлення рішення; у стягненні 3% річних просив відмовити, оскільки борг був у доларах. Проти часткового задоволення позову не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що 15.09.2014 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача 33000 доларів США, які зобов'язався повернути до 15.12.2014 р., що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача (а.с.30).

У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув борг позивачеві.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на те, що при збільшенні позовних вимог у березні 2015 р. сторона позивача виходила не з офіційного курсу НБУ, а з курсу ПриватБанку, та заявила до стягнення суму боргу в національній валюті по найвищому курсу, який мав місце 25.02.2015 р. (а.с.37); з урахуванням вимоги ч.2 ст.533 ЦК України, згідно якої якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, - суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає борг у розмірі 693851,60 грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 08.06.2015 р. (а.с.67) 33000 доларів США (33000 х 21,025806).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стягнення 3% річних при простроченні виконання грошового зобов'язання не залежить від валюти зобов'язання, суд вважає необґрунтованим заперечення представника відповідача у цій частині позову та визначає до стягнення з відповідача 5203,89 грн. 3% річних згідно розрахунку: 33000 дол. х 3% = 990 дол. : 12 міс. = 82,50 дол. х 3 міс. = 247,50 дол. х 21,025806 = 5203,89 грн.

З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що складаються з 3654 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). Заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. не підлягають стягненню, оскільки не підтверджені документально.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 693851 (шістсот дев'яносто три тисячі вісімсот п'ятдесят одну) грн. 60 коп. боргу за договором позики, 5203 (п'ять тисяч двісті три) грн. 89 коп. 3 % річних та 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. судових витрат, а всього 702709 (сімсот дві тисячі сімсот дев'ять) грн. 49 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець