Справа № 523/4394/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, скасування постанови про арешт майна, -

встановив:

ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеною скаргою та просив визнати неправомірними розрахунки по заборгованості сплати аліментів здійснені державними виконавцями, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на майно, зобовязати державного виконавця негайно зняти накладений арешт та зобовязати державного виконавця надати обґрунтований розрахунок боргу по аліментам. В обґрунтування скарги посилався на те, що він є боржником за виконавчим провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дружини та малолітньої дитини. Під час здійснення розрахунку боргу, державними виконавцями не було прийнято до уваги те, що він певний час працював та отримував заробітну плату, також вважає, що розрахунок боргу, на час коли він не працював, мав виходити із мінімальної заробітної плати встановленої законом, а не із середньомісячної заробітної плати працівника у м. Одесі, крім того йому не зрозумілі підстави для накладення арешту на належне йому нерухоме майно.

Від державних виконавців надійшли письмові заперечення та клопотання про розгляд скарги за їх відсутності. В письмових запереченнях, державні виконавці зазначили, що скарга не є обґрунтованою, оскільки боржник, протягом усього часу проведення виконавчих дій не повідомляв виконавчу службу про те, що мав постійне місце роботи, не надавав довідку про нараховану заробітну плату. Після надання боржником зазначених документів, було здійснено новий розрахунок, із врахуванням часу роботи та отриманої заробітної плати від 27.05.2015р. В частині застосування для розрахунку боргу мінімальної заробітної плати, зазначили, що така вимога не ґрунтується на законі та суперечить ч. 3 ст. 195 СК України. В частині зняття арешту з майна зазначили, що арешт знімається судом в порядку позовного провадження, а не при розгляді скарги, крім того, боржник має велику заборгованість, постанова про накладення арешту прийнята в межах чинного законодавства, а наявність арешту забезпечує можливість виконання рішення суду по стягненню аліментів.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції перебуває рішення суду від 16.01.2014р., про стягнення аліментів з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_4, на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/8 частини доходу та на утримання малолітньої ОСОБА_5 2011р.н., в розмірі 1/3 частини доходу. 03.03.2014 року на виконання до Відділу надійшли заяви ОСОБА_4 щодо прийняття на виконання виконавчих листів, а саме:

- Виконавчий лист №523/9696/13-ц виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 04.02.2014р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання розмірі 1/8 частини його доходу щомісячно, починаючи з 26.06.2013 і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 12.06.2014 року;

- Виконавчий лист №523/9696/13-ц виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 04.02.2014р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2013 і до повноліття дитини, тобто до 12.06.2029 року.

03.03.2014р., державним виконавцем Відділу Кучеренко А.А., було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень. Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень із супровідними листами надіслано сторонам виконавчого провадження.

В звязку із звільненням державного виконавця Кучеренко А.А., в період з травня по серпень 2014 року вказані виконавчі провадження тимчасово були передані для виконання старшому державному виконавцю Росоловській М.В.

12.06.2014р., до Відділу зявився представник ОСОБА_1 за довіреністю та надав копії квитанцій про сплату аліментів за період з листопада 2013 по червень 2014 на загальну суму 6 160,00 грн. Жодних довідок щодо місця роботи боржника та трудова книжка боржника до Відділу не надавалися.

Згідно п.6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний надавати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

В звязку з тим, що в матеріалах справи, на час визначення заборгованості станом на 12.06.2014 були відсутні будь-які документальні підтвердження щодо працевлаштування боржника, згідно ч. 3 ст. 195 СК України, державним виконавцем Росоловською М.В., було складено розрахунки заборгованості за вищевказаними виконавчими листами за період з 26.06.2013 по 12.06.2014 (за виконавчим листом на утримання матері) та за період з 26.06.2013 по 01.06.2014 (за виконавчим листом на утримання дитини).

Так, згідно п. З ст. 195 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Розміри середньомісячної заробітної плати надаються до Відділів виконавчої служби довідкою Головного управління статистики в Одеській області про розмір середньомісячної заробітної плати одного середньооблікового штатного працівника у м. Одесі.

На час складання розрахунків, державні виконавці, при визначенні заборгованості по сплаті аліментів у частці від заробітку, якщо боржник не працює, керувалися довідкою Головного управління статистики в Одеській області за 2013 рік, так як довідки за 2014 та 2015 рік до Відділу не надходили.

Таким чином, згідно розрахунку заборгованості від 12.06.2014 (на утримання матері) за період з 26.06.2013р., по 12.06.2014р., боржнику необхідно було сплатити 4 480,70 грн., а згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 12.06.2014 (на утримання дитини) за період з 26.06.2013 по 01.06.2014р., необхідно було сплатити 11535,17 грн. Тобто за двома виконавчими листами необхідно було сплати аліменти на загальну суму 16 015,86 грн., в той час як представником було надано квитанції про сплату аліментів на загальну суму 6 160,00 грн.

Згідно цього частина чеків на суму 4 480,70 грн. була врахована при визначені розрахунку заборгованості на утримання матері та виконавче провадження за вказаним виконавчим листом було завершене як фактично виконане на підставі п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» про що винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 17.06.2014.

Залишок чеків про сплату аліментів на загальну суму 1 679,30 грн. Було враховано при визначені заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини. Заборгованість за вказаним виконавчим листом станом на 01.06.2014 склала 9 855,87 грн.

В звязку з заборгованістю по сплаті аліментів у розмірі 9 855,87 грн. Державним виконавцем Росоловською М.В., було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2014р., на підставі ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження».

В звязку з тим що з серпня 2014 року виконавче провадження з приводу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини до досягнення нею повноліття знаходиться на виконанні у державного виконавця Міхновича М.О., ним було складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 24.11.2014р., та заборгованість станом на 31.11.2014р., склала 15 020,87 грн.

При визначенні вказаного розрахунку державний виконавець керувався ч. 3 ст. 195 СК України, до того ж боржником не надавалися квитанції про сплату аліментів.

22.01.2015 на адресу Відділу надійшла заява представника боржника за довіреністю про надання перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням додаткових чеків про сплату аліментів у розмірі 3 000,00 грн., трудової книжки боржника та довідки про заробітну плату боржника за період з 01.02.2013р., по 01.08.2013р., що додавалися до заяви.

Згідно копії трудової книжки боржника, за період з 21.01.2013р., по 02.09.2013р., він був , працевлаштований в ПП «Будівельник». На підставі цього 23.01.2015р., державним виконавцем Відділу Міхновичем М.О., було направлено до ПП «Будівельник» за адресою: м. Одеса, вул. Успенська,39/1,офіс №13 запит щодо заробітної плати боржника за період роботи, так як надана представником боржника довідка про доходи боржника не містила відомостей про нараховану заробітну плату за весь час його роботи.

Також встановлено, що після надання боржником ОСОБА_1, довідки про нараховану заробітну плату, 27.05.2015р., державним виконавцем Міхновичем М.О., було здійснено перерахунок боргу, який станом на 01.05.2015р., складає 10 945,71 грн., зазначений розрахунок боржником не оскаржувався.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок боргу аліментів на утримання дружини не може бути оскаржений у звязку із закінченням виконавчого провадження про стягнення аліментів, як фактично виконаного боржником від 17.06.2014р., постанова про закінчення виконавчого провадження боржником не оскаржувалася. В частині скасування розрахунків боргу по аліментам на утримання дитини, суд звертає увагу на те, що 27.05.2015р., за № 18-245 складено новий розрахунок, який боржником не оскаржений. При складанні нового розрахунку боргу, попередня розрахунки втрачають свою силу і не потребують визнання їх неправомірними. Посилання ОСОБА_1, на невірне застосування середньої заробітної плати для даної місцевості, суд до уваги не приймає, оскільки така вимога передбачена ч. 3 ст. 195 СК України.

В частині скасування постанови державного виконавця про накладення арешту, вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше: - суд не наділений правом на скасування будь якої постанови державного виконавця в тому числі і про накладення арешту, повноваження суду при розгляді скарги чітко визначені ст. 387 ЦПК України. По-друге: - зняття арешту, накладеного державним виконавцем, здійснюється судом на підставі позовної заяви, поданої виключно в порядку позовного провадження, та за наявності підстав визначених ст. ст. 54, 60 ЗУ «Про виконавче провадження».

При наявності у ОСОБА_1, боргу по аліментам в розмірі 10 306,60 грн., винесення постанови про накладення арешту у спосіб та порядок передбачений законом, суд не вбачає підстав для зобовязання державного виконавця скасувати накладений ним арешт.

В частині зобовязання державного виконавця надати розрахунок боргу починаючи з 04.02.2014р., вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки державним виконавцем надано такий розрахунок від 27.05.2015р., (а.с. 50), який боржником, в судовому порядку, не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 383 - 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, скасування постанови про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: