Справа № 686/4028/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді - Логінової С.М.,

при секретарі Гарячій Д.А.,

за участю позивачів-відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю представника позивачів-відповідачів - ОСОБА_3,

за участю відповідача-третьої особи - ОСОБА_4,

за участю прокурора Хмельницького району - Кушніра Д.В.,

за участю представника третьої особи без самостійних вимог - органу опіки

і піклування Хмельницької районної державної адміністрації

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільному майні та за зустрічним позовом прокурора Хмельницького району в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про зобовязання до вчинення певних дій,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2011 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх покійний брат - ОСОБА_7 успадкували кожен по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільній, №43 в с. Шаровечка, Хмельницького р-ну, Хмельницької області. 15 червня 2011 року на імя ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку від 1/4 частини вказаного будинку після смерті їх брата - ОСОБА_8, що помер 11.05.2009 р. Загальна частка ОСОБА_1 у праві власності на вказане домоволодіння складає 3/8 його частини.

1/8 частка у праві власності на вказане домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8 належить неповнолітньому ОСОБА_6, права та законні інтереси якого представляє опікун ОСОБА_4 - відповідач у справі.

Після позбавлення матері ОСОБА_6 - ОСОБА_9 батьківських прав у 2008 році над ОСОБА_6 було встановлено опіку, його опікуном призначено ОСОБА_8, а після його смерті 11.05.2009 року опікуном було призначено ОСОБА_4 - тітку ОСОБА_9. З того часу з 2009 року неповнолітній ОСОБА_6 проживає у помешканні опікуна ОСОБА_4 в с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області і у спірному будинку жодного разу не з'являвся.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2014 року у цивільній справі № 2218/13436/2012 задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_10 та її матері ОСОБА_11 Михайліни Михайлівни про виселення та виселено ОСОБА_11 та ОСОБА_10 із спірного будинку №43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району Хмельницької області без надання іншого жилого приміщення.

Позивачі посилаються на те, що спільне з відповідачем використання вказаного будинку є неможливим, оскільки ОСОБА_6 не проживає у вказаному домоволодінні з 2008 року, так як проживає разом із своїм опікуном ОСОБА_4 у належному останній житловому будинку, де в повній мірі забезпечений житлом. Мати ОСОБА_6 ОСОБА_10 позбавлена батьківських прав і виселена з вказаного будинку в судовому порядку. 1/8 частка відповідача у праві власності на домоволодіння є незначною і не може бути виділена йому в натурі у виді окремої частини житлового будинку з дотриманням будівельних норм і правил, тому вказаний будинок є неподільною річчю, оскільки обладнаний лише одним входом з вулиці.

У відповідності до роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності, підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Спірний будинок складається з двох жилих кімнат площею, відповідно, 16,8 кв. м та 8,2 кв. м. (разом 25,0 кв. м житлової площі). При цьому доля відповідача у праві власності складає 1/8 частину, або 3,125 кв. м. житлової площі, яка не може бути виділена в натурі відповідачу без порушення прав власності інших співвласників даного домоволодіння, враховуючи те, що площа меншої кімнати в будинку складає 8,2 кв. м. За таких обставин відповідачу не може бути виділена у користування жодна з житлових кімнат будинку без порушення житлових прав інших його співвласників. Крім того, таке припинення права власності відповідача не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки у вказаному помешканні він не проживає з 2009 року і повністю забезпечений житлом у іншому місці.

Позивачі посилаються на те, що вони мають право заявити позов про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні оскільки таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача через забезпечення його житлом у іншому будинку в с. Панка Сторожинецького району, Чернівецької області, де він постійно проживає з 2009 року і у зв'язку з тим, що на його долю припадає лише 3,125 кв. м. житлової площі у спірному будинку.

Згідно доданого звіту про оцінку майна № 01/1702 від 17 лютого 2015 року вартість належної відповідачу 1/8 частки ОСОБА_6 у спірному домоволодінні складає 6967,50 грн.

Позивачі просять припинити право власності ОСОБА_6 на належну йому 1/8 частку у житловому будинку з господарськими будівлями № 43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області.

Визнати право власності на 1/8 частку у даному домоволодінні за позивачами у рівних долях по 1/16 частині кожному.

Прокурор Хмельницького району звернувся з позовом до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про зобовязання до вчинення певних дій, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.07.2008 р. ОСОБА_10 позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_6, який зареєстрований у житловому будинку № 43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області, де йому на праві власності належить 1/8 частка. При винесенні рішення від 30.07.2008 р. судом не було вирішено питання щодо накладення заборони на відчуження означеного майна у відповідності до вимог ч.4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" у відповідності до вимог якої суд, у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та жила дітей.

Прокурор Хмельницького району просить накласти заборону на відчуження житла, а саме будинку по вул. Шкільній, 43 у с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області, 1/8 частина якого належить ОСОБА_6 на праві власності.

У судовому засіданні позивачі-відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник просили первісний позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Просили відмовити у задоволенні позову прокурора.

Відповідач-третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки неповнолітній ОСОБА_6 не може бути позбавлений права власності на житло.

Прокурор Хмельницького району просив у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити, оскільки таке рішення призведе до порушення прав неповнолітнього ОСОБА_6. Просив задовольнити позов прокуратури Хмельницького району з підстав, викладених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільному майні слід відмовити.

У задоволенні позову прокурора Хмельницького району до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про зобовязання до вчинення певних дій слід відмовити.

Відповідно до ч.1 , 2 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2011 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 успадкували кожен по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільній, №43 в с. Шаровечка, Хмельницького р-ну, Хмельницької області.

15 червня 2011 року на імя ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку від 1/4 частини вказаного будинку після смерті їх брата - ОСОБА_8, що помер 11.05.2009 р. Загальна частка ОСОБА_1 у праві власності на вказане домоволодіння складає 3/8 його частини.

1/8 частка у праві власності на вказане домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8 належить неповнолітньому ОСОБА_6, права та законні інтереси якого представляє опікун ОСОБА_4 - відповідач у справі.

Після позбавлення матері ОСОБА_6 - ОСОБА_9 батьківських прав у 2008 році над ОСОБА_6 було встановлено опіку, його опікуном призначено ОСОБА_8, а після його смерті 11.05.2009 року опікуном було призначено ОСОБА_4 - тітку ОСОБА_9. З того часу з 2009 року неповнолітній ОСОБА_6 проживає у помешканні опікуна ОСОБА_4 в с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області і у спірному будинку жодного разу не з'являвся.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2014 року у цивільній справі № 2218/13436/2012 задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_10 та її матері ОСОБА_11 Михайліни Михайлівни про виселення та виселено ОСОБА_11 та ОСОБА_10 із спірного будинку №43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району Хмельницької області без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розмір грошової компенсації за неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Судом встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільній, №43 в с. Шаровечка, Хмельницького р-ну, Хмельницької області згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 44/15 від 30.10.2015 р. становить 302583 грн.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок територіального управління ДСА у Хмельницькій області лише 22964 грн., що підтверджується квитанцією № 96 від 14.12.2015 р., а не 37822,87 грн., що є необхідною умовою при винесенні означеного рішення.

Суд приходить до висновку, що у разі задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 будуть порушені права неповнолітнього ОСОБА_6, який не забезпечений житлом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорування.

Особа, право якої порушено може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.07.2008 р. ОСОБА_10 позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_6 який зареєстрований у житловому будинку № 43 по вул. Шкільній в с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області, де йому на праві власності належить 1/8 частка. При винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо накладення заборони на відчуження означеного майна. У разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав передбачено одночасне накладення заборони на відчуження майна та жило дітей, а не шляхом предявлення позову.

Прокурор не скористався правом, передбаченим ст. 220 Цивільного процесулаьного кодексу України щодо ухвалення додаткового рішення, а звернувся із самостійним позовом до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 15, 365, 391 Цивільного кодексу України ,суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільному майні відмовити

У задоволенні позову прокурора Хмельницького району в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог - орану опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про зобовязання до вчинення певних дій відмовити.

Повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 22964 грн. (двадцять дві тисячі девятсот шістдесят чотири) грн., які були перераховані нею на депозитний рахунок суду № 0015, МФО 815013, код отримувача 26293548, банк отримувача ГУДКУ у Хмельницькій області територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області, відповідно до квитанції № 96 від 14.12.2015 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.