АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2486 Головуючий у 1-й інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

Поливач Л.Д.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ВіЕйБі Банк", про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ВіЕйБі Банк", про поділ спільного майна подружжя.

Суд визнав за ОСОБА_3: право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; право власності на Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1; право власності на Ѕ частину автомобіля "DAEWOO TICO SY", д.н.з.НОМЕР_2; право власності на Ѕ частину автомобіля "BMW5201", д.н.з.НОМЕР_3; право власності на Ѕ частину автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4", д.н.з.НОМЕР_4; право власності на Ѕ частину автомобіля "MITSUBISHI PAJERO WAGON", д.н.з.НОМЕР_5.

Суд визнав за ОСОБА_2: право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; право власності на Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1; право власності на Ѕ частину автомобіля "DAEWOO TICO SY", д.н.з.НОМЕР_2; право власності на Ѕ частину автомобіля "BMW5201", д.н.з.НОМЕР_3; право власності на Ѕ частину автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4", д.н.з.НОМЕР_4; право власності на Ѕ частину автомобіля "MITSUBISHI PAJERO WAGON", д.н.з.НОМЕР_5.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - про визнання спільним сумісним майном подружжя та поділ: квартири АДРЕСА_3; автомобіля VOLKWAGEN POLO; автомобіля HYUNDAI TUCSON; автомобіля BMW 318, суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності (т.2, а.с.193-196).

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання спільним сумісним майном подружжя та поділ: квартири АДРЕСА_3; автомобіля VOLKWAGEN POLO; автомобіля HYUNDAI TUCSON; автомобіля BMW 318, рішення суду сторонами не оскаржується, а тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача, ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, ОСОБА_3, яка частково підтримала її в частині доводів невірно визначеного районним судом способу поділу спільного майна подружжя, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

9 травня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

9 червня 2006 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 21 серпня 2010 року.

Під час шлюбу сторони набули наступне майно, яке підлягає поділу між ними. Нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (зареєстрована за ОСОБА_2) вартістю 855 200 грн.; земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована в АДРЕСА_2 вартістю 285 721 грн. 24 коп., яка на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки серія НОМЕР_6 від 22 червня 2007 року належить ОСОБА_3. Рухоме майно - автомобілі: BMW 5201, д.н.з.НОМЕР_3; "MITSUBISHI PAJERO WAGON", д.н.з.НОМЕР_5, вартістю 162 872 грн. 24 коп.; "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4" д.н.з.НОМЕР_4, вартістю 128759 грн. 98 коп.; "DAEWOO TICO SY", д.н.з. НОМЕР_2.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про поділ указаного майна, відхиливши заяву сторони відповідача про застосування позовної давності, оскільки відповідач сам не заперечував, що до червня 2010 року проживав разом з позивачем (т.1, а.с.175).

При поділі майна суд визнав за кожним із подружжя право власності на Ѕ частину кожної з речей, які підлягали поділу між подружжям.

Відповідного мотивування такого способу поділу оскаржуване рішення не містить.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду в частині переліку спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що районним судом безпідставно включено до переліку спільного сумісного майна подружжя автомобіль "DAEWOO TICO SY", д.н.з.НОМЕР_2, який було знищено внаслідок пожежі ще у 1999 році, та автомобіль "BMW5201", д.н.з.НОМЕР_3, який було відчужено 30 грудня 2008 року, відхиляються апеляційним судом як не підкріплені доказами.

В матеріалах справи наявні письмові докази, які свідчать, що указані автомобілі зареєстровані за відповідачем на праві власності (т.2, а.с.175-176). Позивач наполягає, що вказане майно перебуває у володінні відповідача, письмових доказів на підтвердження факту знищення та відчуження указаних автомобілів суду не надано. Надана відповідачем на підтвердження знищення автомобіля "DAEWOO TICO SY" відповідь правоохоронних органів містить лише інформацію про пошкодження цього автомобіля у 1999 році, дані про те, що автомобіль знищений, у цьому документі відсутні (т.2, а.с.200).

Доводи апеляційної скарги та пояснення відповідача в ході апеляційного розгляду про те, що районним судом в порушення вимог сімейного законодавства України при поділі майна не враховані спільні борги подружжя: борг за квартиру у розмірі 5 121 грн. 02 коп.; борг за договором позики у розмірі 217 040 грн. 82 коп.; борг за кредитним договором у розмірі 433 508 грн. 90 коп.; борг за кредитним договором у розмірі 596 292 грн. 70 коп.; аліменти 3000 грн. щомісячно; ремонт та відновлення автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER у розмірі 93 200 грн.; борг за комунальні послуги у розмірі 22 267 грн. 52 коп., також не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне.

За правилом ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У даному конкретному випадку матеріали справи не містять доказів щодо наявності та структури боргів за квартиру (комунальні послуги), які мають місце на час вирішення справи. Листи-попередження на адресу ОСОБА_2 щодо сплати боргу, датовані 2011 роком (т.1, а.с.162-163), не можуть бути прийняті судом.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2010 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 22 вересня 2008 року 215 220 грн. 82 коп. та 1 820 грн. судових витрат, не убачається, що указана позика була отримана та витрачена в інтересах сім'ї (т.1, а.с.185-187). Будь-які докази з цього приводу у матеріалах справи відсутні. Водночас, ОСОБА_3 заперечує, що гроші, одержані ОСОБА_2 за указаним договором, використані в інтересах сім'ї.

Оскільки необхідність понесення витрат на ремонт та відновлення автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER у розмірі 93 200 грн. виникла у 2012 році, тобто після припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин, ці витрати не можуть бути віднесені до спільних зобов'язань подружжя. (т.2, а.с.15; 152-153).

Зобов'язання відповідача по сплаті аліментів, які відносяться до обов'язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, не можуть бути враховані у даному майновому спорі подружжя, який знаходиться у іншій площині сімейних правовідносин.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону.

В рамках даної справи позовні вимоги про визнання спільними зобов'язаннями подружжя зобов'язань за кредитним договором № 380/2467/08-А від 26.09.2008 і кредитним договором № 30 від 07.03.2007 та визнання ОСОБА_3 солідарним чи обмеженим (на Ѕ частину боргу) боржником за указаними зобов'язаннями не пред'явлені.

Кредитор ОСОБА_2 за кредитним договором на придбання автотранспортного засобу і заставодержатель автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER - ПАТ "ВіЕйБі Банк", заперечує проти заміни боржника у зобов'язанні та визнання в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на заставлене майно за ОСОБА_3 (т.2, а.с.223-238).

Будь-які докази на підтвердження тієї обставини, що позивач одноосібно погасив якийсь із спільних боргів подружжя за кредитними договорами, кошти за якими були витрачені на придбання автомобілів MITSUBISHI OUTLANDER та "MITSUBISHI PAJERO WAGON", у матеріалах справи відсутні.

З огляду на цю обставину у суду відсутні підстави урахувати спільний борг подружжя при поділі спільного майна подружжя шляхом стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 Ѕ частини спільного боргу або, за згодою останньої, урахувати спільний борг шляхом зменшення обсягу майна, яке підлягає виділенню їй у порядку поділу спільного майна подружжя, на суму, що відповідає Ѕ частині спільного боргу.

Указана обставина не позбавляє ОСОБА_2, який є стороною (боржником) у вищенаведених кредитних договорах, після виконання ним своїх зобов'язань за кредитними договорами пред'явити до ОСОБА_3 вимогу про стягнення з останньої Ѕ частини сплаченого ним боргу.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправомірного відхилення районним судом його заяви про застосування позовної давності у спорі також не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Відповідно до роз'яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

У даному випадку, як правильно встановив при вирішенні цього питання районний суд, з письмових пояснень самого відповідача, поданих суду через його представника, ОСОБА_1, убачається, що після розірвання шлюбу сторони до 1 червня 2010 року жили разом (т.1, а.с.175), отже до цієї дати не мали спорів з приводу володіння, користування та розпорядження спільним майном. Позов до суду поданий у травні 2011 року. за таких обставин підстав для застосування у даному спорі позовної давності немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги відповідача щодо невірно визначеного районним судом способу поділу спільного майна подружжя можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки районним судом при вирішенні цього питання невірно застосовані до спірних правовідносин положення ст. 71 СК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду за обопільною згодою сторін, у зв'язку з тим, що справа розглядалась протягом тривалого часу і внаслідок зміни політичної та економічної ситуації в країні змінилися ціни як на нерухоме так і на рухоме майно, судом в порядку, визначеному ч.2 ст. 303 ЦПК України, досліджені у якості нових доказів звіти про оцінку спірного майна з додатками до них (т.3, а.с.62-200). Обидві сторони погодилися із вартістю майна, визначеною оцінювачами.

Таким чином, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є наступне майно загальною вартістю 2 158 165 грн. 54 коп.: квартира АДРЕСА_1 вартістю 1 167 977 грн.; земельна ділянка по АДРЕСА_2, вартістю 180 430 грн. 54 коп.; автомобіль "DAEWOO TICO SY", д.н.з.НОМЕР_2, вартістю 41 309 грн.; автомобіль "BMW5201", д.н.з.НОМЕР_3, вартістю 81 125 грн.; автомобіль "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4", д.н.з.НОМЕР_4, вартістю 260 297 грн.; автомобіль "MITSUBISHI PAJERO WAGON", д.н.з.НОМЕР_5, вартістю 427 027 грн.

За правилами ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При вирішенні спору про поділ майна суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Суд, встановивши, що предметом поділу є як рухоме (автомобілі) так і нерухоме (квартира, земельна ділянка) повинен вирішити питання про застосування такого способу поділу майна, який би виключав спільну власність, шляхом присудження неподільних речей одному з подружжя.

У даному випадку, беручи до уваги рівність часток дружини та чоловіка, при поділі спільного сумісного майна подружжя у власність кожного з подружжя підлягає присудженню майно на загальну суму 1 079 908 грн. 77 коп.(2 158 165,54 : 2).

При проведенні поділу суд вважає за можливе присудити кожному з подружжя по два з чотирьох належних їм на праві власності автомобілів. При цьому суд ураховує думку сторін та присуджує відповідачу автомобіль "MITSUBISHI PAJERO WAGON" вартістю 427 027 грн., який він бажає отримати, та автомобіль "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4" вартістю 260 297 грн., який він передав у заставу банку. Решту автомобілів суд присуджує позивачу.

Ураховуючи думку відповідача, який не бажає отримувати земельну ділянку, а також ту обставину, що це майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3, суд вважає за можливе присудити земельну ділянку позивачу.

Таким чином неподільні речі присуджуються одному з подружжя і спільна власність на них виключається.

Ураховуючи вартість квартири порівняно із вартістю решти майна, яке підлягає поділу, а також той факт, що провести поділ квартири в натурі зі збереженням її функціонального призначення неможливо, суд приходить до висновку про необхідність залишення квартири у спільній частковій власності сторін. Оскільки відповідач принципово не заперечує проти присудження квартири позивачу, однак згоди на отримання компенсації вартості своєї частки суду не надає, суд, беручи до уваги вартість іншого майна, яке присуджується кожній із сторін в натурі, а також наявність у подружжя двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір'ю у квартирі, що підлягає поділу, та ураховуючи інтереси дітей, вважає за можливе провести поділ квартири шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на 2/3 частини квартири, а за ОСОБА_2 - на 1/3 частину квартири. Суд вважає, що такий варіант поділу буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

У результаті такого поділу спільного майна подружжя у власність ОСОБА_3 виділяється майно загальною вартістю 1 081 515 грн. 80 коп., у власність ОСОБА_2 виділяється майно загальною вартістю 1 076 649 грн. 60 коп., тому (ураховуючи незначну розбіжність у вартості часток порівняно із загальною вартістю майна) принцип рівності часток кожного з подружжя не може вважатися порушеним.

Оскільки вартість майна, що присуджується ОСОБА_3, на 4 866 грн. 20 коп. перевищує вартість майна, що присуджується ОСОБА_2, суд за згодою позивача не проводить стягнення з ОСОБА_2 понесених позивачем судових витрат, пов'язаних з оцінкою вартості спірного майна.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно загальною вартістю 2 158 165 грн. 54 коп.:

- квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1 167 977 грн.;

- земельну ділянку по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 180 430 грн. 54 коп.;

- автомобіль "DAEWOO TICO SY", д.н.з.НОМЕР_2, вартістю 41 309 грн.;

- автомобіль "BMW5201", д.н.з.НОМЕР_3, вартістю 81 125 грн.;

- автомобіль "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4", д.н.з.НОМЕР_4, вартістю 260 297 грн.;

- автомобіль "MITSUBISHI PAJERO WAGON", д.н.з.НОМЕР_5, вартістю 427 027 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне майно загальною вартістю 1 081 515 грн. 80 коп.:

- 2/3 (дві третіх) частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 93,40 кв. метрів, жилою площею 47 кв. метрів, вартістю (вартість частки) 778 651 грн. 32 коп.;

- земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 2 498 кв. метрів, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 180 430 грн. 54 коп.;

- автомобіль "BMW5201", д.н.з.НОМЕР_3, вартістю 81 125 грн.;

- автомобіль "DAEWOO TICO SY", д.н.з.НОМЕР_2, вартістю 41 309 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на наступне майно загальною вартістю 1 076 649 грн. 60 коп.:

- 1/3 (одну третю) частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 93,40 кв. метрів, жилою площею 47 кв. метрів, вартістю (вартість частки) 583 988 грн. 50 коп.;

- автомобіль "MITSUBISHI OUTLANDER 2,4", д.н.з.НОМЕР_4, вартістю 260 297 грн.;

- автомобіль "MITSUBISHI PAJERO WAGON", д.н.з.НОМЕР_5, вартістю 427 027 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Л.Д. Поливач