Справа № 344/5172/15-ц
Провадження № 2/344/2699/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Гречун Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні, позивач зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 орендував з 01.06.2013 року у позивача вказану квартиру. У додатку до договору був перерахований перелік майна, що знаходилось у вищевказаній квартирі, за яке відповідач ОСОБА_2 несе матеріальну відповідальність. Позивач не мав доступу до квартири, оскільки відповідачі замінили замки, на телефонні дзвінки не відповідали. 08.01.2015 року позивачу подзвонила сусідка та повідомила, що з його квартири тече вода, в результаті чого було виявлено, що кухня, гараж під кухнею були залиті водою, телевізор був побитий, підлога понищена сирістю, а також були пошкоджені речі на загальну суму 45 200,00 грн. 27.01.2015 року ОСОБА_3 написала розписку, що відшкодує нанесені збитки, а 20.02.2015 року ОСОБА_2 повідомив, що до 20.02.2015 року відремонтує квартиру. В результаті даних дій відповідачів позивачу була задана моральнашкода, яку він оцінює у сумі 10 000,00 грн. Відповідачі не відшкодували завдану матеріальну шкоду. За таких обставин позивач просить зобов'язати відповідачів відремонтувати квартиру або стягнути з відповідачів на свою користь завдану йому у зв'язку із пошкодженням квартири та речей матеріальну шкоду у сумі 45 200,00 грн., моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

15 травня 2015 року позивачем надана до суду заява, в якій він просить також стягнути з відповідачів витрати, пов'язані зі складанням звіту, у сумі 2 000,00 грн.

У судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував щодо заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

01.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір оренди квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

27.01.2015 року ОСОБА_3 написала розписку, в якій зобов'язалась відшкодувати збитки, нанесені квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Позивач з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 звертався до Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області (а.с. 25).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартість затрат на проведення ремонтно-монтажних робіт складає 1 700,00 грн., вартість матеріальних ресурсів (матеріалів) складає 2 600,00 грн., вартість побутового майна, яке знаходилося в житловому будинку, що входить до складу домоволодіння та було пошкоджено та втрачено, складає 21 544,00 грн., таким чином, вартість матеріального збитку, завданого власнику об'єкта оцінки, становить 25 844,00 грн. (а.с. 65-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів .

У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 811 Цивільного кодексу України встановлює, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Статтею 815 Цивільного кодексу України передбачені обов'язки наймача житла, зокрема, наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані, наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

У відповідності з положеннями ст. 816 Цивільного кодексу України, у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. Якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов'язки за договором найму житла є солідарними. Порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, враховуючи, що обов'язок щодо забезпечення збереження житла та підтримування його в належному станінесе наймач житла, яким за договором оренди квартири від 01.06.2013 року є відповідач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 за укладеним договором не є наймачем житла, а також у договорі не вказана в якості особи, яка буде проживати разом із наймачем, тому відповідачі не можуть відповідати перед позивачем в солідарному порядку, саме наймач ОСОБА_2 повинен нести відповідальність перед позивачем за пошкодження квартири та побутового майна, тому суд приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду внаслідок пошкодження квартири та побутового майна повинен нести відповідач ОСОБА_2.

Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, був проведений оцінщиком, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності (а.с. 98-101).

Таким чином, звіт про визначення вартості матеріального збитку був проведений особою, яка має право здійснювати оцінку майна, тому даний звіт є належним та допустимим доказом завданої матеріальної шкоди позивачу.

Підстав сумніватися у правильності даного звіту суд не має.

За таких обставин суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пошкодження квартири та побутового майна, який зазначений у звіті, є дійсним і сума, вказана у даному звіті, а саме: 25 844,00 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, як наймача квартири, на користь позивача.

Позивач звернувся до оцінщика у зв'язку з пошкодженням квартири та побутового майна, саме протиправні дії відповідача ОСОБА_2 стали підставою для звернення до оцінщика з метою проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку, тому витрати, пов'язані зі складанням звіту, у сумі 2 000,00 грн. (а.с. 102) підлягаютьстягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує характер і глибину моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння, безповоротність втраченого, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що у зв'язку з пошкодженням квартири та побутового майна позивач зазнав стресу, моральних страждань та переживань, так як квартира, що належить йому на праві приватної власності, прийшла у непридатний для проживання стан, його нормальні життєві устої було порушено, він вимушений був звертатись до відповідача та до суду за відновленням порушеного права. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 2 000,00 грн.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у сумі 25 844,00 грн. та моральну шкоду у сумі 2 000,00 грн., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є інвалідом ІІ групи (а.с. 3), на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважаєза необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 298,44 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 810-812, 815, 816, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 31, 57-60, 61, 77, 79, 88, 169,197, 169, 209, 212-215, 218, 222-224, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 25 844,00 грн. (двадцять п'ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні нуль копійок), моральної шкоди 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок), витрати, пов'язані зі складанням звіту, у сумі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 298,44 грн. (двісті дев'яносто вісім гривень сорок чотири копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В. Мелещенко