АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №210/5287/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1517/К/15 Вікторович Н.Ю.
Категорія № 5 (І) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.,

секретар: Петренко К.І.

за участю: представників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідачів - ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника позивача ОСОБА_9 - ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_9 зазначив, що йому на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В усному порядку він неодноразово звертався до відповідачів з проханням звільнити займану квартиру з належним їм майном, однак вони категорично відмовилися.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року, відповідачів було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, а також усунуто перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку в спірній квартирі.

Відповідно до довідки від 15 квітня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. Відповідачі досі проживають в належній йому квартирі, на них нараховуються комінальні послуги, які він зобов`язаний буде сплачувати. На підставі вищевикладеного ОСОБА_9 просив суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні приватною власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї відповідачів.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом виселення - задоволені.

Усунуто ОСОБА_9 перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю, шляхом виселення ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7, на користь ОСОБА_9, судові витрати у розмірі 743,60 грн. (сімсот сорок три гривні 60 коп.).

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 223 ЦПК України, розглянуто позовні вимоги ОСОБА_9 про виселення відповідачів з займаної квартири, які вже були предметом розгляду справи у 2013 році, за результатами розгляду яких 19 липня 2013 року Дзержинським районним судом постановлено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9

Вказане рішення суду першої інстанції відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року вступило в закону силу .

Також апелянти вважають, що справу розглянуто у їх відсутності та у порушення вимог ст.227 ЦПК України, у встановлений триденний срок судом не направлено копію рішення суду, що позбавило їх можливості вчасно оскаржити рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_9, на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. придбаної на прилюдних торгах, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8,9).

Відповідно до акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 та затвердженого старшим майстром КП «ЖЕО №8» від 08.10.2014 року, у вищевказаній квартирі проживають ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.50).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2013 року, яке залишене ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року без змін, відповідачів визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, та усунуто перешкоди позивачу ОСОБА_9 у користуванні вищевказаною квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку в спірній квартирі (а.с.11-17).

Відповідно до довідки № 741 від 15 квітня 2014 року, виданої КП «ЖЕО №8» м. Кривого Рогу за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час ніхто не зареєстрований (10).

Звертаючись з позовом ОСОБА_9 посилався на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, після придбання даної квартири та реєстрації права власності в спірній квартирі залишаються проживати відповідачі, які втратили право користування нею, на неодноразові звернення позивача, категорично відмовляються звільняти квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі за рішенням суду від 19 липня 2013 року визнані такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, на даний момент зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але продовжують проживати у спірній квартирі, займаючи її без законних підстав, чим порушують право ОСОБА_9, як законного власника нерухомості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок у особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що право власності відповідача ОСОБА_12 на вищезазначену квартиру припинено відповідно до протоколу №08/ 531/12/А-08н-1 про проведення прилюдних торгів ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Дніпропетровська філія, про проведення прилюдних торгів щодо реалізації трикімнатної квартири АДРЕСА_1, переможцем яких визнано позивача ОСОБА_9

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2013 року, яке залишене ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року без змін, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, та ОСОБА_8 визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою, та усунуто перешкоди позивачу ОСОБА_9 у користуванні вищевказаною квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку в спірній квартирі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та виселення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із спірної квартири, оскільки як законний власник квартири так і члени його родини втратили право користування нею.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 223 ЦПК України, розглянуто позовні вимоги ОСОБА_9 про виселення відповідачів з займаної квартири, які вже були предметом розгляду справи у 2013 році, за результатами розгляду яких 19 липня 2013 року Дзержинським районним судом постановлено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9, колегією суддів до уваги не беруться оскільки предметом позову рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 липня 2013 року є визнання відповідачів про такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та виселення, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні власністю, у зв'язую з придбанням ОСОБА_9 з прилюдних торгів спірної квартири, а у вересні 2014 року ОСОБА_9 звертається з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом виселення на підставі прийнятого рішення суду від 19 липня 2013 року, яким відповідачів визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою, тобто на думку колегії суддів це різні предмети позову, вони не є тотожними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що, справу розглянуто у відсутності відповідачів та у порушення вимог ст.227 ЦПК України, у встановлений триденний строк судом не направлено копію рішення суду, що позбавило їх можливості вчасно оскаржити рішення суду, колегією суддів до уваги не беруться, так як судові повістки направлені відповідачам за останньою відомою адресою місця проживання та реєстрації. Повідомлення про розгляд справи повернулось до суду без вручення за спливом строку зберігання. Відповідно до п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Несвоєчасне направлення копії рішення суду, не є підставою для його скасування, оскільки відповідно до вимог ст. 73 ЦПК України надає їм право для звернення до суду з заявою про поновлення процесуального строку звернення до суду, яким відповідачі і скористались.

Заявлене відповідачем ОСОБА_4 та його представником ОСОБА_6 та ОСОБА_5 клопотання щодо зупинення провадження у справі, у зв'язку із зверненням 30.11.2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» Дніпропетровської філії», та ОСОБА_9, про визнання прилюдних торгів недійсними та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, що підтверджується копією ухвали суду Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 210/5400/15-ц від 16.11.2015 року, а також відновленням кримінального провадження № 000024 від 23.03.2013 року за ст. 364 ч. 1 КК України, яке ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року направлено до СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для здійснення досудового розслідування колегією суддів відхилено з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За змістом статті 3031 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року скасовано ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.10.2015 року та постановлено нову ухвалу, якою постанову старшого слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Марченко С.О. від 25 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження № 000024 скасовано. Матеріали кримінального провадження направлені до СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетрвській області для здійснення досудового розслідування. тобто, на час заявлення клопотання кримінальне провадження не перебуває на розгляді у суді.

При цьому в кримінальній справі вирішується питання про кримінальну відповідальність позивача, а не про наявність підстав, передбачених нормами ЦК України, для визнання недійсним правочину чи щодо захисту права власності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року № 6-923цс15, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається із ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2015 року, позовна заява ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання прилюдних торгів недійсними та скасування свідоцтва про право власності на квартиру залишена без руху та позивачам надано строк для усунення недоліків.

Таким чином, з огляду на те, що кримінальне провадження та позовна заява, на які посилаються відповідач ОСОБА_4 та його представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не перебувають на розгляді в суді, а тому підстави для зупинення провадження відсутні.

Крім того, за результатами розгляду позовної заяви, відповідачі не позбавлені права звернутись з заявою про перегляд заочного рішення суду за ново виявленими обставинами.

Вирішуючи спір,суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Н.О. Соколан