Справа № 344/6174/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1271/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3, представника відповідача

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» про стягнення з фонду оплати праці щомісячної премії за виробничі результати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 предявив до Державного підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» вищезазначений позов. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у травні 2011 року його було неправомірно позбавлено преміювання за виробничі результати праці, передбаченого п. 4.10 колективного договору, з підстав відмови виконувати усну вказівку директора підмітати подвіря і дорогу вздовж території підприємства, так як він являється інвалідом третьої групи загального захворювання, яке не дає змогу виконувати такі роботи. Посилаючись на вищенаведене та з врахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути з ДП електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» на його користь 345,50 грн премії за виробничі результати праці за травень 2011 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує на те, що судом не було розглянуто його заяви про забезпечення доказів та не винесено відповідної ухвали з цього приводу, а також не було оголошено його пояснення на заперечення відповідача. Апелянт зазначає, що у відповідача не було підстав позбавляти його премії за виробничі результати за травень 2011 року, оскільки адміністрацією не було встановлено невиконання ним показників преміювання або допущення недоліків у роботі, передбачених додатком 4.3 до колективного договору. Натомість, вказує ОСОБА_2, відповідач позбавив його премії з тих підстав, що у звязку із тимчасовою непрацездатністю з 16 по 30 травня 2011 року, він не здійснив особистий вклад в результати роботи підприємства. Також судом, на думку апелянта, безпідставно не було прийнято до уваги встановлення на підприємстві згідно колективного договору погодинно-преміальної оплати праці, згідно якої йому адміністрація відповідача зобовязана була визначати щомісячними наказами премії за виробничі результати в розмірі від 0% до 40% заробітку. Посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Представник ДП ЕМЗО «Міськсвітло» доводи апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення в даній справі законним.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідача не було підстав для виплати ОСОБА_2 премії за виробничі результати, оскільки стосовно нього інженерно-технічним працівником не було подано повідомлення про таке нарахування, а також у звязку з відсутністю бухгалтерських і оперативних відомостей про наявність підстав для такого преміювання та погодження із профспілковим комітетом. При цьому, позивачем не було доведено відомості про його вклад в роботу підприємства в травні 2011 року. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи із наступного.

Із змісту статті 12 Закону України "Про оплату праці" випливає, що встановлення будь-яких державних норм і гарантій щодо преміювання працівників не передбачено.

Згідно статті 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, регулювання умов оплати праці, в тому числі й відносин по преміюванню, встановлюються підприємствами у колективному договорі.

В п.4.10 колективного договору, укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом ДП ЕМЗО «Міськсвітло» на 2011-2013 роки зазначено, що матеріальне заохочення (преміювання) працівників за результати праці на підприємстві здійснюється відповідно до затверджених положень (додатки №№4; 4.1; 4.2; 4.3).

"Положенням про поточне преміювання", затвердженим 15.05.2011 року, яке є додатком №4 до колективного договору (а.с.75-76) передбачено, що щомісячне преміювання на ДП ЕМЗО «Міськсвітло» проводиться за погодженням з профспілковим комітетом диференційовано (від 0% до 40% посадового окладу з врахуванням особистого внеску в результати роботи підприємства, ланки та наявності коштів). В п.2.1 названого "Положення" вказано, що підставою для нарахування та виплати премій є відомості бухгалтерської та оперативної звітності. Пропозиції ж щодо преміювання подаються адміністрації підприємства інженерно-технічним працівником, який відає організацією робіт.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2011 року ОСОБА_2 відпрацював тільки половину робочих днів. Ніяких відомостей про те, що інженерно-технічним працівником за травень 2011 року було визначено особистий внесок ОСОБА_2 в результати роботи підприємства для його преміювання, немає. Отже, у суду відсутні будь-які підстави для констатації права ОСОБА_2 на преміювання за результатами його роботи у травні 2011 року та для визначення розміру його премії за цей місяць.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові ОСОБА_2 є законним і обгрунтованим. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

ОСОБА_5