У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю «Будівельні матеріали» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів належних працівникові при його звільненні, відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами товариства з додатковою відповідальністю «Будівельні матеріали» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 грудня

2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Будівельні матеріали» (далі - ТДВ «Будівельні матеріали») про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів належних працівникові при його звільненні, а також відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Змінено формулювання підстав звільнення ОСОБА_4 з посади інженера з охорони праці ТДВ «Будівельні матеріали» 1 жовтня 2013 року, а саме вказано формулювання підстав звільнення з зазначенням: «Звільнений з посади інженера з охорони праці за власним бажанням (ч. 3 ст. 38 КЗпП України». Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 38 899 грн 81 коп., вихідну допомогу у сумі 15 000 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 9 985 грн 12 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 60 000 грн. та 9 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року рішення місцевого суду змінено, зменшено суми стягнень з ТДВ «Будівельні матеріали» на користь ОСОБА_4, а саме заборгованість із заробітної плати з 38 899 грн 81 коп. до 8 063 грн 37 коп. з обов'язковим відрахуванням платежів в дохід держави; компенсацію за невикористану відпустку з 9 985 грн 12 коп. до 4 080 грн. з обов'язковим відрахуванням платежів в дохід держави; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 60 000 грн. до 32 100 грн. з обов'язковим відрахуванням платежів в дохід держави; вихідну допомогу з 15 000 грн. до 5 400 грн. та моральну шкоду з 9 000 грн. до 2 000 грн. У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТДВ «Будівельні матеріали» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_4, у поданій до суду касаційній скарзі, просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції вважає, що, рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України, а наведені в касаційних скаргах доводи заявників є необґрунтованими й правильність висновків судів не спростовують, і, не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з додатковою відповідальністю «Будівельні матеріали» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана