Справа № 305/1025/15-ц
Провадження по справі № 2/305/617/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби Рахівського Районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби Рахівського Районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивують тим, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5, являються ОСОБА_1 дідом та бабою. За період перебування в зареєстрованому шлюбі, ними, в 1980 - 1982 роках, було побудовано житловий будинок №27 (до впорядкування адресного господарства, цьому житловому будинку були присвоєні номери. 26 та 26/а, що стверджено довідкою виконкому Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області) по АДРЕСА_1 та який набув статусу спільного сумісного майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого, повторно, 25 квітня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцем майна нині померлого ОСОБА_4 стала його дружина, ОСОБА_5, яка в силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис №19 та виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2014 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є, в тому числі, житловий будинок АДРЕСА_1. При житті, ОСОБА_5, 17 грудня 2012 року було складено заповіт, яким житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 вона заповіла їм - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_5 в їхню, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, користь, є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40217582 від 23 квітня 2015 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті ОСОБА_5, вони прийняли, подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що стверджено письмовими заявами зареєстрованами за №133 та №134 від 22 травня 2014 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37480815 від 27 травня 2014 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 вони не змогли, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцями, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову №42 від 23 квітня 2015 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Нині померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. Довідкою виданою виконавчим Ясінянської селищної ради стверджується той факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 до дня смерті належав у рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_5. За таких обставин, вважають, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Спорів з приводу заявлених ними вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує. На підставі наведеного просили визнати за нами, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцями АДРЕСА_2 право власності, в порядку спадкування за заповітом на все майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, в тому числі, право власності на житловий будинок №27, разом з надвірними та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 24,56 кв.м., житловою площею 12,55 кв.м. Судові витрати залишають за собою.

В судове засідання позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, однак надали через канцелярію суду заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають.

Представник відповідача Ясінянської селищної ради в судове засідання, не з'явився, однак селищний голова, Зелінський Е.Ф. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнають.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі, громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 1980 - 1982 роках збудовано житловий будинок АДРЕСА_1 та який набув статусу спільного сумісного майна подружжя, що стверджено довідкою виконкому Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №2372 від 26.05.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер громадянин ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого, повторно, 25 квітня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку АДРЕСА_1.

Оскільки спадщина за померлим ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Спадкоємцем майна нині померлого ОСОБА_4 стала його дружина, ОСОБА_5, яка в силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку АДРЕСА_1, та ставши таким чином одноосібним власником вказаного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис №19 та виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2014 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1.

Оскільки спадщина на за померлою ОСОБА_5 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

17 грудня 2012 року громадянка ОСОБА_5, склала заповіт, яким після своєї смерті, заповіла позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по 1/2 частині за кожним, належний їй житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1.

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40217582 від 23 квітня 2015 року.

Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їхнього права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їхню користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами становить 29546 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд.

З довідки №2372 від 26.05.2015 року, виданої виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 до дня смерті належав у рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Окрім того в матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки.

За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі, як спадкоємеці за заповітом прийняли спадщину, після смерті ОСОБА_5, подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що стверджено письмовими заявами зареєстрованими за №133 та №134 від 22 травня 2014 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37480815 від 27 травня 2014 року.

Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі є спадкоємцями за заповітом, вони прийняли спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцями АДРЕСА_2 в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності, в порядку спадкування за заповітом на все майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, в тому числі, право власності на житловий будинок №27, разом з надвірними та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 24,56 кв.м., житловою площею 12,55 кв.м.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду : Бліщ О.Б.