Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2015 Справа №607/13145/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, про надання дозволу на щорічні тимчасові виїзди дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, про надання дозволу на щорічні тимчасові виїзди дитини за кордон без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2012 року шлюб між сторонами розірвано, їх спільна дитина проживає разом з матірю ОСОБА_1 Син сторін часто потребує оздоровлення та відпочинку на морі. Оскільки відповідач по справі не цікавиться дитиною та не підтримує її матеріально, позивач не має можливості отримати від нього дозвіл на виїзд дитини за кордон чи оформлення проїзних документів, а тому звернулася з позовом до суду. Зважаючи на наведені вище обставини, виходячи з інтересів дитини, ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на щорічні тимчасові поїздки за межі України для відпочинку неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 в супроводі матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

28 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила, просила надати дозвіл на щорічні тимчасові виїзди за межі України для відпочинку неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в супроводі матері ОСОБА_1, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, в період жовтень 2015 року жовтень 2018 року в країни Європейського союзу та території за межами Європи, що входять до Європейського союзу, також країни Сербська Республіка, Турецька Республіка, Республіка Чорногорія, США. Єгипет, Туніс.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Не заперечує щодо заочного рішення по даній справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, у судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду листа, в якому просить справу розглядати у його відсутності. Додатково у вказаному листі розяснив порядок виготовлення проїзного документа для особи, що не досягла 16-річного віку.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається із відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НЮ №211286, виданому Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 05 січня 2010 року, остання 23 липня 2009 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2.

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №118187 від 28 травня 2010 року, видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2012 року (справа №1915/565/12р.), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу малолітній син сторін ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матірю, позивачем у справі, про що свідчить запис у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Чорткові Тернопільської області.

Як вбачається із довідки №15/6а від 12 листопада 2015 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. - ПОЛ», ОСОБА_1 зверталась до ТзОВ «Б.М.-ПОЛ» з приводу оформлення документів на виїзд за кордон в країни Європейського союзу з метою відпочинку та оздоровлення разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 15 грудня 2015 15 грудня 2017 року. ТзОВ «Б.М.-ПОЛ» не може надати допомогу з приводу оформлення документів на неповнолітнього ОСОБА_3 в звязку із відсутністю дозволу батька на виїзд дитини за кордон в супроводі матері.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо виїзду за кордон їх спільної дитини разом з матірю, ОСОБА_1 звернулася до суду з приводу отримання такого дозволу без згоди батька ОСОБА_2

Конвенцією про права дитини (ст.18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

В силу ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зі змісту ст.313 ЦК України вбачається, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

В силу п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.4 Постанови від 27 січня 1995 року №57, затвердженої КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріальної згоди другого з батьків у разі предявлення рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що слід надати дозвіл нащорічні тимчасові виїзди за межі України для відпочинку та оздоровлення неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в супроводі матері ОСОБА_1, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, кожного року, в період з 15 червня по 15 серпня та з 03 січня по 18 січня, в країни Європейського союзу та території за межами Європи, що входять до Європейського союзу, також країни Сербська Республіка, Турецька Республіка, Республіка Чорногорія, США. Єгипет, Туніс.

В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 243,60 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Керуючись Конвенцією про права дитини (ст.18), прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзд в Україну громадян України», ст.ст.141, 150 СК України, ст.313 ЦК України, п.4 Постанови від 27 січня 1995 року №57, затвердженої КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 217, 218, 223-226, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на щорічні тимчасові поїздки за межі України для відпочинку неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без годи та супроводу батька ОСОБА_2 в супроводі матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку,кожного року, в період з 15 червня по 15 серпня та з 03 січня по 18 січня, в країни Європейського союзу та території за межами Європи, що входять до Європейського союзу, також країни Сербська Республіка, Турецька Республіка, Республіка Чорногорія, США. Єгипет, Туніс.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська