Єдиний унікальний номер: 448/530/15-ц
Провадження № 2/448/223/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

29.05.2015 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Борисенко В.В., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд поділити в рівних частках між нею та її чоловіком (відповідачем у справі) майно, набуте ними за час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю.

Водночас при поданні вказаної вище позовної заяви позивачка також подала заяву про забезпечення позову, де просить суд забезпечити її позов до ОСОБА_2 (відповідача у справі) про поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення заборони на відчуження: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: с. Арламівська Воля, вул. Молодіжна, 28, Мостиського району Львівської області; нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: с. Арламівська Воля, вул. Молодіжна, 30, Мостиського району Львівської області магазину ПП «Роман» з товаром, який знаходиться в ньому; автомобіля марки "Volkswagen Transporter", 2001 р.в., синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1, та саморобний причіп, 2004 р.в., сірого кольору, д.н.з. 07014ТН, які зареєстровані за ОСОБА_2

Проаналізувавши підстави поданої заяви, вважаю, що клопотання позивачки підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачка обґрунтовує необхідність забезпечення даного позову шляхом встановлення заборони на відчуження вказаного вище майна, оскільки переконана, що відповідач дізнавшись про поділ майна подружжя в судовому порядку спробує відчужити спірне майно.

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

У відповідності до ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, оскільки предмет позову є поділ майна подружжя, яке на даний час зареєстроване за відповідачем, зокрема будинковолодіння по вул. Молодіжній, 28, в с. Арламівська Воля, а також автомобіль марки "Volkswagen Transporter" та саморобний причіп, вважаю, що причини, які стали підставою для клопотання позивачки про забезпечення позову, в тій частині є підставними та підлягають задоволенню.

Однак, забезпечити позов в частині заборони відчуження нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: с. Арламівська Воля, вул. Молодіжна, 30, Мостиського району Львівської області магазину ПП «Роман» з товаром, який знаходиться в ньому, суд не вправі з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст.ст.177, 191 ЦК України, підприємство є цілісним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. Підприємство або його частина можуть бути обєктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Ст.ст.63, 66, 113 Господарського кодексу України визначено, яке майно може належати до складу підприємства. Зокрема, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Тобто приватне підприємство є окремим обєктом цивільних прав, і майно, яке знаходиться на його балансі є власністю цього підприємства, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Відтак, майно приватного підприємства не може бути предметом поділу між подружжям, оскільки власником цього майна є саме підприємство, а не подружжя, з огляду на що в тій частині вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151 153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області накласти заборону відчуження на: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: с. Арламівська Воля, вул. Молодіжна, 28, Мостиського району Львівської області; автомобіль марки "Volkswagen Transporter", 2001 р.в., синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1, та саморобний причіп, 2004 р.в., сірого кольору, д.н.з. 07014ТН, які зареєстровані за ОСОБА_2

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Копію даної ухвали після її виконання направити відповідачу ОСОБА_2

Копію даної ухвали після її постановлення направити позивачці ОСОБА_1

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяОСОБА_3