АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/5973/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - ЛазаренкоВ.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Шкоріної О.І.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії,

встановила:

У лютому 2015 року позивач Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києвазвернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії у розмірі 1146 грн. 60 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва кошти в розмірі 1146 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що суд першої інстанції не перевірив, що позивачем не надано доказів допущенням ним рахункової помилки у нарахуванні пенсії та не доведено факт недобросовісності з боку відповідача. Несвоєчасне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012 року не може вважатись рахунковою помилкою.

В судовому засіданні відповідач підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити; представник позивача вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач Управління Пенсійного Фонду України в Солом'янському районі м. Києва свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу ОСОБА_2 було здійснено перерахунок та виплату пенсії на підставі постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012 року, яка отримана Управлінням 10.12.2013 року, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року було скасовано та відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2

Переплата виникла за період з 10.12.2013 року по 31.01.2014 року в сумі 1146 грн. 60 коп. у зв'язку зі скасуванням зазначеного судового рішення.

05.02.2014 року листом №186 управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера ОСОБА_2

Враховуючи, що переплата пенсії пенсіонеру ОСОБА_2 відбулась не добровільно самим позивачем, а на підставі відповідного рішення суду, то позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму пенсії відповідно до ст. 1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій була набута зазначена сума пенсії, відпала.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, є доведеними.

Посилаючись на положення ст. 1212 , 1215 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 скасована постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012 року, таким чином підстави для перерахунку пенсії відповідача відсутні, проте у зв'язку з рахунковою помилкою виникла переплата пенсії відповідачеві, яка має бути відшкодована позивачу за рахунок відповідача.

Однак колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, що, враховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дає суду апеляційної інстанції підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на встановлення рахункової помилки при виплаті пенсії, проте такі висновки суду є необґрунтованими, оскільки зазначена обставина не була підставою заявленого позову, оскільки позивач посилався на те, що він здійснював виплату пенсії не добровільно, а виконуючи постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року і вказував, що положення ст. 1215 ЦК України у даному випадку застосуванню не підлягають, а посилався на норми ст. 1212 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року було задоволено позов ОСОБА_2 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 календарний рік на підставі статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з 01.03.2010 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року зазначена постанова скасована, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що переплата виникла за період з 10.12.2013 року по 31.01.2014 року в сумі 1146 грн. 60 коп. у зв'язку зі скасуванням рішення суду.

Однак колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та не доведеними.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, яка є обов'язковою до застосування судами України, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Доводи представника позивача, що застосуванню підлягають лише положення ст. 1212 ЦК України, з посиланням на те, що відпала підстава, на якій було виплачено пенсію відповідачу, тобто скасовано судове рішення, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки правові наслідки, передбачені ст. 1212 ЦК України, яка регулює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, застосовуються у разі, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування.

Скасування судом апеляційної інстанції судового рішення, ухваленого в порядку адміністративного судочинства, може бути підставою для звернення сторони у справі з заявою про поворот виконання рішення, як це передбачено ст. 265-266 КАС України, а не правовою підставою виплати пенсії, яка згодом відпала, в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 за грудень 2013 року та січень 2014 року відбулась через один рік після задоволення Київським апеляційним адміністративним судом 20 грудня 2012 року апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва, що спростовує доводи позивача про те, що вказані виплати не містять ознак добровільності.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Таким чином, без підтвердження фактів рахункової помилки позивача, недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач, посилання представника позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманої суми пенсії є необґрунтованими.

В матеріалах справи наявні : копія розпорядження від 20.01.2014 року про перерахунок пенсії, лист ГУ ПФУ України у м. Києві від 05.02.2014 року та розпорядження УПФУ у Солом'янському районі м. Києва від 10.12.2014 року, в яких зазначена загальна сума переплати - 1146 грн. 60 коп., проте жодних даних про те, яким чином ця сума була обрахована, та чи виникала при цьому рахункова помилка, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів на загальну суму 1146 грн. 60 коп., які є пенсійною виплатою, а також не підтверджено наявності рахункової помилки з боку позивача у нарахуванні пенсії.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки посилання позивача на положення ст. 1212 ЦК України є безпідставними, а визначені ст. 1215 ЦК України підстави для повернення зайво виплачених сум пенсії - судом апеляційної інстанції не встановлені, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення наступного змісту:

У задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: