У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 59 000,00 швейцарських франків, що еквівалентно 236 940,40 грн зі сплатою 8,99 % річних строком до 22 жовтня 2021 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 жовтня 2006 року з ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1/0-П. Внаслідок порушення позичальником порядку та строку погашення кредиту утворилася заборгованість, яка з урахуванням уточнень становила 16 312,72 швейцарських франків, що еквівалентно 137 310,43 грн, і яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 23 жовтня 2006 року № 0 у розмірі 137 310,43 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення судових витрат.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, порушує питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що свої зобов'язання за кредитним договором № 0 від 23 жовтня 2006 року ОСОБА_1 належним чином не виконував, а з урахуванням сплачених 04 жовтня 2011 року ОСОБА_4 61 811,00 швейцарських франків та відповідно до уточнених банком позовних вимог станом на 12 листопада 2012 року заборгованість за зазначеним вище кредитним договором становить 137 310,43 грн, яка підлягає стягненню у солідарному порядку з боржника та поручителя.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не було враховано положення ст. 88 ЦПК України щодо пропорційного розподілу судових витрат, а тому помилково стягнуто ці витрати з відповідачів у солідарному порядку.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова