Справа № 487/1090/15-ц
Провадження № 2/487/1094/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.04.2015 року. Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Біцюка А.В., секретаря Бавикіної Т.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4, третьої особи: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила виселити відповідача, який зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1, з підстав передбачених ст.157 та ч.1 ст.116 Житлового кодексу.

Свої вимоги позивачка мотивувала, тим, що відповідач негідно ставиться до спільного життя, проявляє агресію по відношенню до позивачки та дітей, влаштовує сварки, зловживає алкогольними напоями, принижує позивачку перед сусідами, виганяє її та дітей з дому, внаслідок чого, позивачка булав вимушена виїхати з квартири на інше місце проживання - АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м.Миколаєва, до початку розгляду справи надала до суду листа про розгляд справи без її участі та просила розглянути справу з урахуванням інтересів дітей.

У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

03.11.2001 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають 3-х дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2014 року даний шлюб було розірвано.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2012 року за НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, по 1/4 частки кожному.

З інформації, викладеної в листі Управління міністерства внутрішній справ України в Миколаєвській області від 10.01.2015 року за № 18/1460348, вбачається, що позивачка звернулась з заявою до Заводського РВ ММУ, в якій зазначила, що 12.12.2014 року у неї з відповідачем ОСОБА_3 виник конфлікт за місцем мешкання по АДРЕСА_1 та що ОСОБА_3 вигнав позивачку разом з дітьми з даного сумісного приміщення. При проведенні перевірки відповідач пояснював наявність конфлікту сімейними непорозуміннями, яки виникли в тому числі внаслідок приїзду ОСОБА_4 (матері позивачки), яка приїхала на декілька місяців, а прожила з ними близько року.

Також зі змісту вказаного листа вбачається, що за твердженням ОСОБА_3 всі дитячі речі та загальне нажите майно позивачка під час його відсутності вивезла з будинку по АДРЕСА_1. Також ОСОБА_3. пояснював, що жодних речей якіб належали позивачці чи їхнім дітям у нього за місцем мешкання не має.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Статтею 157 ЖК встановлено, що члена сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Сукупність наданих позивачем доказів вказує на те, що між сторонами, які є співвласниками спірної квартири, виник спір з приводу користування нею. Наведені в позові обставини не можуть бути підставою для виселення позивача на підставі ст.157 ЖК, оскільки він є співвласником житла, а не членом сім'ї. Відповідно до положень ст.155 ЖК відповідач як співвласник квартири не може буди позбавлений права користування нею з вказаних позивачем підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його оголошення - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Біцюк А.В.

.