Номер провадження: 22-ц/785/4434/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк КИЇВ ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року про відкриття провадження у справі щодо порушення правил підсудності за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк КИЇВ про захист прав споживача фінансових послуг, повернення коштів з банківського рахунку, відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

26 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк КИЇВ (далі ПАТ АКБ КИЇВ) на його користь грошові кошти за договором про обслуговування банківського рахунку та видачу банківської платіжної картки від 20 грудня 2012 року в сумі 14810,09 грн., три процента річних за весь час прострочення в розмірі 142,42 грн., 18% річних за фактичну кількість днів неправомірного користування грошовими коштами в розмірі 854,52 грн., 3% пені за день від простроченої суми в розмірі 51983,42 грн., та інфляційні нарахування в розмірі 1107,20 грн., всього в розмірі 68897,65 грн., а також на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. (а.с. 2-5).

Ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження у справі (а.с. 30).

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ АКБ КИЇВ ОСОБА_4, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального

права, а саме, позов має бути предявлений за місцем знаходження юридичної особи - ПАТ АКБ КИЇВ: м. Київ, Шевченківський район, вул. Богдана Хмельницького, 16-22 (а.с. 36-38).

В запереченні на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить скаргу відхилити у звязку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ АКБ КИЇВ ОСОБА_4, пояснення на апеляцію позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що 20 грудня 2012 року між ПАТ АКБ КИЇВ та позивачем ОСОБА_3 був укладений договір банківського рахунку та видачу банківської платіжної картки (Private Individual), предметом якого є надання послуг щодо обслуговування поточного рахунку клієнта, відкритого в Банку у національній валюті України, зокрема, зарахування заробітної плати та інших витрат, передбачених чинним законодавством України, здійснення видаткових операцій по Рахунку на умовах цього договору (п. 2.1.)

Згідно із пп. 3, 17, 22 ч. 1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У п.п. 1, 2 постанови №5 Пленум Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів від 12 квітня 1996 року Верховний Суд України зазначив, що при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону Про захист прав споживачів (далі ОСОБА_5), прийнятого 12 травня 1991 р. і введеного в дію з 1 жовтня 1991 р., який відповідно до Закону від 15 грудня 1993 р. діє в новій редакції з 15 січня 1994 р.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється.

ОСОБА_5 не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного

обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

У частині 1 статті 1066 ЦК України зазначено, що за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У рішенні від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі №1-26/211 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) Конституційний Суд України висловив таку правову позицію: В аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року № 1023XII з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Предявляючи позов за місцем свого проживання, позивач дотримався правил альтернативної підсудності, передбачених частинами 5 та 14 ст. 110 ЦК України.

Згідно із частин 5 та 14 ст. 110 ЦК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_3 має права предявляти вказаний позов за правилами альтернативної підсудності, а саме, ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ АКБ КИЇВ ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки спір підлягає розгляду за місцем за місцем знаходження юридичної особи - ПАТ АКБ КИЇВ: м. Київ, Шевченківський район, вул. Богдана Хмельницького, 16-22, не приймаються до уваги за таких підстав.

У пунктах 2, 36 та 37 постанови №3 Пленуму Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 114 ЦПК).

Правила статті 109 ЦПК (загальної підсудності) застосовуються у випадках, коли відповідачем у справі є держава, ОСОБА_6 Крим, відповідна територіальна громада. Відповідно до статей 170 172 ЦК держава, ОСОБА_6 Крим та територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через відповідні органи державної влади, органи влади Автономної ОСОБА_6 Крим та органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції, встановленої законом. Отже, підсудність таких справ визначається за місцезнаходженням органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_6 Крим або відповідного органу місцевого самоврядування, до компетенції яких належить здійснення від імені держави, Автономної ОСОБА_6 Крим чи відповідної територіальної громади певних цивільних прав та обовязків. Місцезнаходження таких органів встановлюється на підставі відповідних правових актів, наприклад, місцезнаходження юридичної особи це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (стаття 1 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), а відомості про її місцезнаходження містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (стаття 16 зазначеного Закону).

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що до спірних правовідносин застосовується ОСОБА_5 України "Про захист прав споживачів", тому справа підлягає розгляду за правилом альтернативної підсудності, передбаченою ч. 5 ст. 110 ЦПК України, за місцем зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_3

Таким чином, наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про повернення позову позивачеві немає.

У відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк КИЇВ ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_7

ОСОБА_2