Справа № 539/1857/15-ц
12 червня 2015 року Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді - Даценка В. М.
при секретарі - Очередько Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів,
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу за договором-заявою № 331832/305065/3-15 в розмірі 15 000 грн 00 коп. та процентів в сумі 851 грн 00 коп.
В позові вказала, що 29.01.2015 року між сторонами було укладено депозитний договір на суму 15 000 грн 00 коп. під 23 % річних, строком з 29.01.2015 року по 29.04.2015 року.
До закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача про небажання пролонгувати дію депозитного договору та з вимогою про повернення суми депозиту та відсотків. Вказану вимогу позивача банк не задовольнив.
У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, на адресу суду надіслав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не попередив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, враховуючи що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
З'ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 29.01.2015 року між сторонами підписано договір-заяву № 331832/305065/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в національній валюті.
За умовами договору банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 15 000 грн 00 коп. на строк з 29.01.2015 року по 29.04.2015 року. За час користування коштами вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 23 % річних (п.п. 1.1., 1.2.).
Зарахування 15 000 грн 00 коп. коштів на рахунок банку підтверджується меморіальним ордером № 70033983 від 29.01.2015 року.
Відповідно до п. 5.2. основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (що є частиною договору відповідно до п. 1.1. договору-заяви № 331832/305065/3-15) у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного в договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу.
24.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій повідомила про небажання продовжувати подальше розміщення вкладу за договором та вимогою видати вклад та нараховані відсотки.
Факт отримання цієї заяви банком підтверджується підписом економіста ОСОБА_2
14.05.2015 року позивач повторно звернулася до банку з аналогічною заявою.
Вимоги позивача відповідачем не задоволені.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Відповідач не виконував зобов'язання, щодо повернення вкладу за договором, внаслідок чого склалась заборгованість: 15 000 грн 00 коп. - сума вкладу та 851 грн 00 коп. - нараховані відсотки.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. 1,4,11, 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 218, 224, 225-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 851 грн 00 коп.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.