Справа № 635/4710/14-ц
Провадження № 2/635/77/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Сушко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Пісочинський сектор Харківського району Державної міграційної служби України, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, орган опіки і піклування виконкому Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, про виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Пісочинський сектор Харківського району Державної міграційної служби України, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, орган опіки і піклування виконкому Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в якій в остаточних вимогах просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування 58/100 часткою житлового будинку АДРЕСА_1, зняти їх з реєстрації за вказаною адресою та виселити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з 09 квітня 2010 року.

Відповідачка ОСОБА_2 була попереднім власником вказаної частки спірного будинку, та 09 квітня 2010 року подарувала позивачу 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказаний договір дарування нерухомого майна було зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 23 квітня 2010 року /а.с. 63/.

Відтак, 23 квітня 2010 позивач набула право власності на 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, і саме з цього періоду часу має абсолютне право на використання спірної нерухомої речі за цільовим призначенням - для власного проживання, чи здачі у найм іншим особам для проживання.

Причиною звернення позивача до суду з позовом стала та обставина, що через продовження реєстрації попереднього власника ОСОБА_2 після укладення договору дарування від 09 квітня 2010 року на 58/100 частках житлового будинку АДРЕСА_1, та реєстрації за вказаною адресою, вже після укладення договору дарування та його державної реєстрації відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вона позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

Окрім зазначеного, відповідачі після укладення договору дарування продовжують фактично без дозволу позивача проживати у спірній частці вказаного домоволодіння, при чому самовільно змінили замки на вхідних дверях до будинку. Таким чином не дають можливості контролювати факт сплати ними комунальних послуг на протязі майже п'яти років.

У зв'язку із тим, що реєстрація відповідачів та їх фактичне проживання у належній їй частці житлового будинку перешкоджає їй, як власниці будинку, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечував, з наступних підстав.

Позивач посилається на те, що після укладення договору дарування відповідач продовжувала проживати в спірному будинку та на всі неодноразові прохання залишити будинок не реагувала, однак доказів неодноразових прохань чи вимог стосовно залишення будинку позивач не надає.

Тому не зрозуміло яким чином відповідач позбавляє чи не визнає право власності ОСОБА_1 на спірний будинок.

Також позивачем не надано доказів існування права власності на вищезазначений житловий будинок.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та письмових заперечень проти позову не надали.

Представники Пісочинського сектора Харківського району Державної міграційної служби України та органа опіки і піклування виконкому Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації - Салманов О.О. проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 09 квітня 2010 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 09 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 239 ( а.с. 9-10)

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 є власницею 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 63).

В зазначеному житловому будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 13, 35-36, 38).

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в спірній частці будинку до укладення договору дарування і з того часу мешкає в цьому будинку. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спірному будинку були зареєстровані за згоди попереднього власника ОСОБА_2 без згоди нового власника ОСОБА_1

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування спірною часткою вказаного будинку та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на частку будинку припиняє право членів його сім'ї на користування часткою цього будинку.

Оскільки ОСОБА_1 є власником 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вселилися до цього будинку та проживають в ньому як члени сім'ї колишнього власника будинку ОСОБА_2, суд вважає, що абсолютне право власності позивача ОСОБА_1 підлягає захисту у спосіб усунення перешкод з боку відповідачів у реалізації повноважень власника, шляхом зняття їх з реєстрації із 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та виселення із вказаної частки будинку.

Також, судом враховано той факт, що 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 були передані у власність позивача ще до реєстрації в ній неповнолітньої дитини ОСОБА_5, а відтак - на час укладення договору дарування дитина не мала права власності чи права користування нею, що в свою чергу унеможливлює порушення її прав на житло.

Згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суд виходить із того, чи мала дитина право власності чи право користування спірним житлом на момент укладення договору дарування. Будь-які дії, вчинені без згоди нового власника після укладення договору дарування (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідачами не надано належних письмових доказів про припинення право власності позивача ОСОБА_1 на 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на час розгляду справи в суді, та надання письмової згоди позивачем на реєстрацію та проживання відповідачів у спірній частці вказаного будинку.

Враховуючи, вищевикладене, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Пісочинський сектор Харківського району Державної міграційної служби України, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, орган опіки і піклування виконкому Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, про виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 58/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування 58/100 часткою житлового будинку АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

Судові витрати з судового збору залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін