Справа № 559/1358/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

В особі головуючого судді Стадійчук А.О.

при секретарі Лахіта Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та прийняття участі у його вихованні,

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, де вказує, що від шлюбу її сина ОСОБА_2 народився син, а її внук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Невістка, ОСОБА_4, померла 25 вересня 2007 року.

Весь цей час вона проживала разом з онуком, приймала участь у його догляді з моменту народження. Між ними були дуже добрі стосунки. Після смерті матері дитина постійно проживала з нею. Онук відвідував дошкільний навчальний заклад №3 м.Дубно з 21.09.2009 року по 31.05.2013 року. З 01.09.2013 року по 01.12.2014 року ОСОБА_5 навчався в Дубенській ОСОБА_6 ступенів №1. Більше 7 років вихованням дитини займалася вона.

В грудні 2014 року батько внука, відповідач по справі, забрав ОСОБА_5 зі школи та забрав його жити в с.Привільне Дубенського району.

На даний час батько дитини здійснює їй перешкоди у спілкуванні з онуком, забороняє їй бачитися з ним, не дає його брати до себе додому на вихідні та гуляти з ним. Батько не дозволяє онукові спілкуватися з нею по телефону, обзиває її нецензурною лайкою.

Дитина є малолітньою, єінвалідом дитинства, найближчими особами у спілкуванні з ним були вона та її молодший син ОСОБА_7. На даний час у дитини змінилася обстановка проживання, його оточують чужі йому люди, а відповідач забороняє їй спілкуватися з онуком, це має негативний вплив на дитину, що відображається на його психіці.

Проживаючи разом з онуком вона приймала активну участь у догляді за ним з дня його народження, спілкувалася з ним без будь-яких обмежень, вона з молодшим сином привязалися до внука.

Відповідач, без будь-яких пояснень, категорично відмовив їй у будь-якому спілкуванні з внуком. В добровільному порядку відповідач не надає їй можливості в спілкуванні з онуком.

Просить суд зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з онуком та участі у його вихованні, визначити способи її участі у вихованні онука систематичні побачення та можливість вільного спілкування не в присутності батька, визначити місце й час її спілкування з дитиною за адресою АДРЕСА_1 в дні тижня - четвер, пятниця, субота з правом залишення онука ночувати.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала та пояснила, що вона займалась вихованням онука ОСОБА_5 з шести місяців, так-як після смерті матері батько сам не міг займатися вихованням дитини. Дитина родилась хворою і вона займалась його лікуванням, він є інвалідом. Як син, відповідач по справі, почав жити з іншою жінкою, то внука забрав до себе додому в с.Привільне Дубенського району, і їй заборонив зустрічатися з внуком. Вона також хоче займатися його вихованням. Вона не згідна, щоб з внуком зустрічатися у присутності батька дитини. Просить позов задоволити та визначити час та місце виховання дитини згідно вимог позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що його син ОСОБА_8 народився 18 березня 2007 року, а дружина, мама ОСОБА_5, померла 25 вересня 2007 року. Син родився хворим і його потрібно було лікувати. Він їздив на заробітки в м.Київ, а син проживав з матірю, позивачкою по справі, зароблені кошти він давав матері на утримання сина. Позивачка погано впливала на виховання сина, вона налаштовувала його проти нього. Синові необхідно було робити операцію, були зібрані кошти, які мати забрала собі і не дала на лікування ОСОБА_5. 1 грудня 2014 року він з ОСОБА_5 поступив в інфекційне відділення на лікування, усі кошти на лікування дитини забрала позивачка і йому не віддала. 6 грудня 2014 року він сина забрав до себе додому в с.Привільне, так як дитина була агресивна, усього боялася, не могла себе обслужити. З того часу, як син почав жити з ним, став спокійний, пропала у нього агресивність, займається з вчителями, які приходять додому у понеділок-вівторок-середа-четвер, кожного тижня. Син почав нормально рахувати, читати, вивчає англійську мову. Він не забороняє матері приходити до нього додому і спілкуватися з внуком. Час від часу вона приходить до нього і спілкується з внуком. ОСОБА_8, при спілкуванні з бабою, не має бажання їхати до неї додому. Він не заперечує, щоб дитина спілкувалася з бабою у пятницю, суботу та неділю, у ті дні коли ОСОБА_5 не займається з учителями.

Представник Служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації ОСОБА_9 в суді пояснила, що вона працюючи у службі у справах дітей, сімю ОСОБА_2 знає давно, так як ОСОБА_5 хворів і виникали різні проблемні питання з його вихованням та лікуванням. Нею, з участю головного спеціаліста служби ОСОБА_5 та секретаря Привільненської сільської ради ОСОБА_10 обстежувались умови проживання сімї малолітнього ОСОБА_3 в с.Привільне Дубенського району. Сімя проживає у власному будинку, у якому зроблено ремонт. ОСОБА_8 забезпечений усім необхідним харчуванням, одягом, шкільним приладдям та усім іншим, йому відведено місце для навчання, ліжко для спання, місце для проведення дозвілля. З ОСОБА_5 було проведено бесіду на предмет його спілкування з бабусею ОСОБА_11, який сказав, що хоче бачитися з нею за місцем свого проживання у присутності батька. Наодинці лишатися з бабусею не хоче, категорично заперечує, щоб бабуся забрала його за місцем її проживання. Вона вважає, що позивачці необхідно встановити дні для зустрічі та спілкування з онуком за місцем проживання батька в с.Привільне, в присутності батька дитини.

Суд вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім'ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім'ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з грудня 2014 року проживає з батьком ОСОБА_2 в с.Привільне Дубенського району. Сімя складається з 4-х чоловік: батько, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2. До грудня 2014 року ОСОБА_3 проживав з бабою ОСОБА_1, позивачем по справі. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, сторонами по справі, виник конфлікт щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_3.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що він працює в службі у справах дітей Дубенської міської ради. З сімєю ОСОБА_2 він познайомився в кінці 2013 року. З Дубенської райдержадміністрації поступила заява в службу у справах дітей міської ради, що малолітній ОСОБА_15 проживає з бабою ОСОБА_1 в незадовільних умовах. 31 грудня 2013 року він приїжджав додому до ОСОБА_1, вона сказала, що батько дитини на заробітках, в приміщенні було холодно. В лютому 2014 року він приїжджав до ОСОБА_1 на вул.Мятинську, де вона на той час проживала з внуком, умови були уже кращі. На той час, як дитина проживала з бабою, то дитина була психологічно хвора. Вони попереджали батька, щоб він створив належні умови для виховання дитини. Батько обіцяв зайнятися вихованням дитини та створити задовільні умови для сина. В яких умовах на даний час проживає дитина, йому невідомо, з того часу, як дитина почала жити з батьком, він з ними не спілкувався. ОСОБА_1 є емоційною людиною, можливо це впливало на її внука. Він не бачить нічого поганого в тому, щоб баба зустрічалася з внуком. Основна проблема в емоційному стані дитини, що близькі люди не можуть знайти між собою спільну думку.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що матір виховувала його з братом сама. Між матірю та ОСОБА_2 (сторонами по справі) є давній конфлікт із-за того, що ОСОБА_2 з семи років виховувався в будинку-інтернаті. ОСОБА_17 змалку виховувався з бабою, він та ОСОБА_2 допомагали матері у вихованні дитини, допомагали також матеріально, брат ОСОБА_2 їздив на заробітки. На даний час ОСОБА_17 проживає і виховується з батьком, йому там добре. Від конфлікту між матірю та сином, страждає дитина, ОСОБА_17 добре розуміє, що баба з батьком сваряться. Вважає, що дитина повинна виховуватися з батьком, але не можна заборонити бабі зустрічатися з внуком.

Свідок ОСОБА_18, вчитель-психолог, в суді пояснила, що ОСОБА_15 прийшов на навчання 8 грудня 2014 року. Дитина була психологічно травмована, у нього була агресивна поведінка, не слухався. На даний час стан хлопчика змінився в позитивну сторону, немає грубої агресії, добре навчається. Дитина доглянута, з батьком йому подобається, в розмові дитина ніколи не казала, що хоче до бабусі.

Даючи оцінку показам сторін, свідків суд прийшов до висновку, що так як між позивачем та відповідачем виник конфлікт, щодо спілкування між онуком та бабою, суд в першу чергу повинен діяти в інтересах дитини, щоб в подальшому не травмувати його психіку. Так як на даний час дитина проживає з батьком, який займається її вихованням, стан здоровя та психологічний стан дитини покращився, в розмові з дитиною вона виявляє бажання зустрічатися з бабусею, але за місцем проживання батька, а тому суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_1 дні спілкування з внуком у пятницю, суботу та неділю за місцем проживання батька дитини, в ті дні, в які дитина не займається навчанням.

Керуючись ст.ст.10, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.257 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та прийняття участі у його вихованні - задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 встановити дні пятниця, субота, неділя у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_3, за місцем проживання батька ОСОБА_2, в с.Привільне Дубенського району Рівненської області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: