РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3564/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1427/15

21 грудня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……….……Літвин О.О.

при секретарі……………........ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до місцевої територіальної громади в особі Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,0396 га по вул. Мякішева, 31 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі Земельна Ділянка).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з Земельної Ділянки, ? частина якої належала йому особисто, іншу частину він успадкував після смерті батька ОСОБА_4, не оформивши при цьому своїх спадкових прав. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Земельну Ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї.

Сторони в судове засідання не прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.03.2008 року помер ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина, крім іншого, на Земельну Ділянку, яка належала в рівних частках померлому та його сину ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 12/100 ідеальних частин житлового будинку та земельної ділянки (садиби) від 18.05.2004 року.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 був його син ОСОБА_3, який у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину батька прийняв, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, однак не оформив при цьому своїх спадкових прав.

20.12.2014 року ОСОБА_3 помер.

За життя ОСОБА_3 розпорядився своїм майном, склавши 02.12.2014 року заповіт на імя позивача.

Після смерті ОСОБА_3 позивач спадщину прийняв та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 12/100 ідеальних часток житлового будинку по вул. Мякішева, 31 в м. Новоград-Волинський Житомирської області, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Земельну Ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї.

ОСОБА_1 власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

У випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно із правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 та його син ОСОБА_3, правомірно набули на Земельну Ділянку право власності, відкрито користувалися нею, однак не зареєстрували її належним чином в органах державної реєстрації, хоча попередньому власнику вона належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом, в даному випадку, договором купівлі-продажу від 18.05.2004 року.

Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Земельну Ділянку, що залишилася після смерті ОСОБА_3

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0396 га, яка знаходиться по вул. Мякішева, 31 в м. Новоград-Волинський Житомирської області, успадковану після смерті ОСОБА_3, померлого 20.12.2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.О. Літвин