АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/5434/15 Головуючий
Провадження №22-ц/790/8390/2015 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: земельні Доповідач: Трішкова І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Судова колегія судової палати по цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Хороших М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила встановити безоплатний, безстроковий земельний сервітут на її користь щодо земельної ділянки за адресою: Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул. 1 Травня, буд. 42, яка знаходиться у власності ОСОБА_5, для визначення права проходу та проїзду на транспортному засобі до її будинку площею 0,0050 га з конфігурацією відповідно до Плану - схеми земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул. 1 Травня, буд. 42 А. Її земельна ділянка межує з земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул.1 Травня, буд. 42. Власники вищезазначених домоволодінь спільно використовували проїзд та спільний двір до 2014 року, тобто більш ніж 60 років. Проте у жовтні 2014 року домоволодіння №42 було передано у власність ОСОБА_5. Її чоловік одразу почав будувати паркан посеред проїзду, який раніше спільно використовувався власниками домоволодінь 42 та 42А.

Відповідачем надано письмові заперечення проти позову, в яких вона вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, оскільки ОСОБА_4 не є власником будинку та земельної ділянки, у звязку з чим відповідно до чинного законодавства не має права вимагати встановлення сервітуту.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, судом неповно зясовані обставини справи; висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши представника відповідачки, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані докази і згідно встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що власником земельної ділянки за адресою Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул. 1 Травня, буд. 42-А є ОСОБА_6.

Згідно Спадкового договору від 26.04.2006 року ОСОБА_6 і ОСОБА_4 передають після їх смерті у власність ОСОБА_7 належний їм на праві сумісної власності житловий будинокза адресою Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул. 1 Травня, буд. 42-А.

Власником земельної ділянкиза адресою Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул. 1 Травня, буд. 42 є ОСОБА_5

Поняття користування чужим майном закріплено у статті 401 ЦК України, згідно з якою право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Зміст права земельного сервітуту врегульовано частиною 1 статті 98 ЗК України, згідно з якою право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Згідно із розясненнями, що містяться у пункті 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

При цьому відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Суду першої інстанції не надано доказів того, що позивач є власником або землекористувачем спірної земельної ділянки, для обслуговування якої необхідно встановити земельний сервітут.

Крім того, позивач не надав докази того, що сервітут, про встановлення якого вона просить, є найменш обтяжливим для власника.

Враховуючи, що позивачем всупереч вимог ст.60 ЦПК України не доведені передбачені чинним законодавством обставини, які необхідні для встановлення земельного сервітуту, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Підстав для скасування чи зміни рішення немає.

Керуючись ст. ст..303,307,308,314 ч.2,319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: