АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

02 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти, щомісячно на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до моменту досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в розмірі 800 грн., починаючи з 04.11.2014 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що при ухвалені рішення судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведені обставини, які суд вважав доведеними, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, вказував на те, що стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі, судом не було враховано, що відповідач є пенсіонером та має регулярний дохід у вигляді пенсії, що підтверджено відповідною довідкою. Суд належним чином не перевірив чи має можливість відповідач надавати допомогу у визначеному судом розмірі, та не звернув увагу на те, що відповідач визнає свій обов'язок надавати допомогу донці та систематично виконує його в добровільному порядку. Також вказував на те, що судом невірно визначено кінцевий строк стягнення аліментів.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його змінити в частині розміру та кінцевого терміну стягнення аліментів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Відповідач відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07.12.2006 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю.

В 2012 році ОСОБА_5 була зарахована на навчання в Національний авіаційний університет ІV рівня акредитації на денну форму навчання в інститут міжнародних відносин, де навчається на 3 курсі, що підтверджується довідкою, виданою Національним авіаційним університетом від 16.10.2014 року № 1371.

Відповідно до Договору № 12-1/ОФ-603 про навчання від 31.08.2012 року вартість навчання за один навчальний семестр становить 8300 грн. та відповідає вартості п'яти календарних місяців з оплатою 1660 грн. на місяць (п.п. 3.2., 3.3.). термін навчання за вказаним договором складає 4 роки, загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 66 400 грн.

Суд першої інстанції, враховавши, що відповідач на даний час не працює, є пенсіонером, частково надає матеріальну допомогу на утримання дочки, та те, що позивач теж зобов'язаний утримувати дитину, вартість навчання, дійшов висновку, про стягнення аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 04.11.2014р. і до досягнення донькою 23 (двадцяти трьох) років.

Вірно встановивши обставини справи, що відповідач на даний час не працює, є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 1719,41 грн. на місяць, суд дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з визначенням такого строку до досягнення донькою 23 років.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка продовжує навчання, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, ту обставину, що відповідач є пенсіонером, а також, що утримання дитини, яка продовжує навчання, є обов'язком обох батьків, дійшов вірного висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи, що відповідач є пенсіонер та отримує постійний дохід - пенсію, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо визначення розміру аліментів у частині від доходу.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині визначення кінцевого строку стягнення аліментів.

Дійсно, частиною 1 статті 199 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, до досягнення двадцяти трьох років.

Таким чином, визначальними при вирішення питання про строк до якого присуджуються аліменти є дві умови: вік дитини та тривалість навчання.

Встановивши строк стягнення аліментів до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, судом не враховано, що відповідно до п. 3.5 Договору про навчання термін навчання складає чотири роки, тобто до 01.09.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом вказаної норми право на утримання невід'ємно пов'язане із навчанням.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 04 листопада 2014 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/32986/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7953/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.