Справа №442/5486/14-ц
Провадження №2/442/121/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: Коваля Р.Г.

з участю секретаря: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Болехівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, ОСОБА_4, третьої особи управління держземагенства в Дрогобицькому районі Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державного акту на земельну ділянку, -

встановив:

Позивач звернувся із позовом в суд та просить скасувати державний акт серії НОМЕР_1 виданий 03 липня 2012 року, на підставі рішення Болехівської сільської ради від 17 лютого 1995 року на земельну ділянку площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,01 га, яка розташована біля його садиби; зобов'язати відповідача ОСОБА_2 забрати огорожу із земельної ділянки та викорчувати посаджені кущі та дерева.

В обгрунтування позову посилається на те, що він є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 та відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення 4 сесії 2 скликання від 22.06.1995 року, 20 сесії 5 скликання № 330 від 02.09.2010 року Болехівської сільської ради Дрогобицького району є власником земельної ділянки площею 0,0918 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована за вказаною адресою. Крім земельної ділянки для обслуговування житлового будинку у його користуванні є земельна ділянка площею 0,01 га., яка розташована біля садиби відповідача ОСОБА_2 Протягом багатьох років батько відповідача ОСОБА_5, який помер, не зважаючи на рішення суду та рішення сільської ради с. Болехівці чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,01 га., яка йому належить. Рішеннями Дрогобицького районного суду від 1 березня 1994 року та від 17 лютого 1997 року батька відповідача у даній справі - ОСОБА_5 зобов'язано повернути йому земельну ділянку площею 0,01 га., яка прилягає до його садиби та не чинити перешкод у користуванні цією земельною ділянкою. ОСОБА_5 помер у вересні 2013 року, його спадкоємцем є відповідач по справі ОСОБА_2 На підставі рішення Дрогобицького районного суду був виданий виконавчий лист, і 22 липня 1997 року рішення виконавчою службою було виконано. Однак покійний ОСОБА_5 після виконання рішення суду знову загородив цю земельну ділянку та не давав її використовувати, а на даний час її син ОСОБА_2 спадкоємець, не надає можливості використовувати її. З приводу того, що сім'я ОСОБА_2 і надалі користуються земельною ділянкою, яку згідно рішень судів повинні повернути йому, чинять перешкоди в її використанні Він звертався до сільської ради, Дрогобицьку райдержадміністрацію, в органи прокуратури, і у 2007 році знову ж звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка є закріплена за ним, однак рішення по цій справі не прийнято, він позов залишив без розгляду, оскільки вважав, що між ними бути досягнуто згоди. Однак покійний ОСОБА_5 і надалі чинив йому перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою, тому він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянки та скасування державного акту. Даний позов він був змушений залишити без розгляду, так як саме відповідач по справі ОСОБА_5 помер, а спадкоємець - його син ОСОБА_2 ще не прийняв спадщину. На даний час земельні ділянки площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і земельна ділянка площею 0,0343 га. для ведення особистого селянського господарства приватизовані. Рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд видавалося 17.02.1995 року, в той час коли вже було прийняте рішення Дрогобицьким районним судом від 1 березня 1994 року про передачу у його користування спірної земельної ділянки, яке вступило в законну силу. Також рішенням Дрогобицького районного суду від 17 лютого 1997 року було зобов'язано відповідача покійного ОСОБА_5 повернути йому земельну ділянку площею 0,01 га., яка прилягає до його садиби. Видача державного акту на спірну земельну ділянку, говорить про порушення закону, тому що виданий державний акт був 3 липня 2012 року, коли у Дрогобицькому міськрайонному суді тривав спір відносно цієї земельної ділянки і відповідачам про це було відомо. Відповідачі своїми діями порушують його законне право, тому він змушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку та господарських спору Серія НОМЕР_1 виданого 3 липня 2012 року.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_6 та адвокат Сушко О.С. позовні вимоги свого довірителя підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та доказів, які додані до неї. Одночасно вказали, що між сторонами довготривалий час існує спір щодо спірної земельної ділянки. Неодноразово спори, щодо спірної земельної ділянки розглядались Дрогобицьким районним та Дрогобицьким міськрайонним судами, і відповідно до рішень цих судів, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Всі рішення судів стосуються однієї ж і тої земельної ділянки. Вважають позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, його представник адвокат Стец В.М., які є представниками відповідача ОСОБА_4, яка залучена судом в якості співвідповідача у даній справі заперечили проти позовних вимог позивача, з підстав, які викладені у письмовому заперечені від 05.08.2014 року. Відзначили, що у позивача ОСОБА_1 на момент звернення до суду не має жодного правовстановлюючого документу який би давав йому право на володіння та користування як він вважає спірною земельною ділянкою розміром 0,01 га., і те що він нею користується не відповідає дійсності. Вважають позов безпідставним та просять відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача Болехівської сільської ради - сільський голова Ясеницька Д.В. в судовому засіданні вказала, що при вирішенні даного спору покладається на думку суду. Відзначила, спори, щодо спірної земельної ділянки тривають дуже давно, що сільська рада не допустила жодних порушень при видачі спірного Державного акту на землю. На даний час, позов який розглядається судом стосується однієї ж і тої землі, відносно якої Дрогобицьким районним та Дрогобицьким міськрайонним судами постановленні рішення.

Представник третьої особи управління держземагенства у Дрогобицькому районі - Піць І.О. в судовому засіданні вказала, що держемагенство у Дрогобицькому районі як орган готував технічну документацію із землеустрою щодо підготовки і видачі Державного акту на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 та земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі поданих сторонами документів. При вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд повинен встановити про наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають завчання для вирішення справи. Одночасно ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріалами цивільної справи встановлено і проти цього не заперечили сторони, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1. Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення 4 сесії 2 скликання від 22.06.1995 року, 20 сесії 5 скликання № 330 від 02.09.2010 року Болехівської сільської ради Дрогобицького району він є власником земельної ділянки площею 0,0918 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні беззаперечно судом встановлено і сторони погодились з тим, що протягом тривалих років, між сім'ями позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тривають спори щодо користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу, спадкоємцями майна покійного ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року є його син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4, які є відповідачами уданій справі.

Як вбачається із копії рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 17.02.1997 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 - який на даний час є покійним, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, його позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,01 га. за дорогою, яка прилягає до садиби ОСОБА_5 та не чинити йому перешкоди в її користуванні. Зобов'язано відповідача забрати поставлену ним огорожу та засаджені насаджання молодого віку.

Дане рішення набрало законної сили, та з його мотивувальної частини вбачається, що ОСОБА_1 є законним землекористувачем спірної ділянки. Даний висновок суду грунтується на доказах, які наявні в матеріалах цивільної справи.

З ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 27.09.2004 року вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 6 травня 2004 року залишено без змін.

Відповідно до оскаржуваної ухвали суду першої інстанції ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дрогобицького районного суду від 17.02.1997 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Одночасно відповідно до ухвали судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 15 січня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено і залишено ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26травня 2006 року без змін.

Відповідно до оскаржуваної ухвали суду першої інстанції ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дрогобицького районного суду від 17.02.1997 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Як встановлено судом в судовому засіданні дані процесуальні документи на день розгляду справи судом набрали законної сили і стосуються тої ж самої спірної земельної ділянки, яка є предметом розгляду в даній цивільній справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно ч. 3 останньої статті обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. Важлива роль у захисті прав і законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави в земельних і пов'язаних із ними майнових правовідносинах належить судам.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Згідно з нормами ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи докази, які сторонами були подані та здобуті в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, так як позивачем доведено те, що він повинен користуватися спірною земельною ділянкою, а відповідач в цьому йому чинить перешкоди, на час видачі оскаржуваного Державного акту на землю відповідач Болехівській сільській раді було відомо про існування спору, щодо спірної земельної ділянки, однак оскаржуваний акт був виданий, а тому суд приходить до переконання, що в даному випадку наявні порушення прав позивача ОСОБА_1

Одночасно суд вважає, що доводи відповідача ОСОБА_2, які ним викладені в письмовому запереченні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах даної цивільної справи копіями рішень судів першої та апеляційної інстанції, які набрали законної сили та ніким не скасовані.

Суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов позивача слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати державний акт серії НОМЕР_1 виданий 03 липня 2012 року, на підставі рішення Болехівської сільської ради від 17 лютого 1995 року на земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1, площею 0,01 га, яка розташована біля його садиби, зобов'язати ОСОБА_2 забрати огорожу із земельної ділянки та викорчувати посаджені кущі та дерева.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Р.Г.Коваль