Справа № 212/1098/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 грудня 2015 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Чайкіна І.Б.,

при секретарі Гавеля Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, при заочному розгляді у залі суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у сумі 57491 грн. 49 коп., яка складається з суми інфляції річних в розмірі 45489,96 грн. , 3 % річних в розмірі 12004,40 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн. також просила стягнути витрати понесені нею по справі у сумі 20000 грн.00 коп.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі

Відповідач до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд встановив, що 20.09.2004 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було постановлено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3А про стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 стягнено 40008,50 грн. в рахунок матеріальної шкоди ( а.с. 15). Для примусового виконання рішення в Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції був наданий виконавчий лист № 2-2382/04 від 20.09.2004 року для відкриття виконавчого провадження , у вказаному виконавчому листі боржником зазначено ОСОБА_3, який проживає за адресою : м. Кривий Ріг, пр. 200-річчя ОСОБА_1АДРЕСА_1, а стягувачем є ОСОБА_2. 19.11.2004 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, 02.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з тим, що боржник за адресою : АДРЕСА_2 не проживає. ( а.с.19). В постанові було зазначено, що виконати рішення суду не можливо, оскільки відсутнє майно, на яке можна накласти стягнення. ( а.с.21).

Згідно зведеної таблиці індексів інфляції, індекс інфляції за коден рік прострочення зобоявзання відповідача складає:

2005 рік-110,3, що становить 4120,824 грн.;

2006 рік -111,6, що становить 4640,928 грн.;

2007 рік -116,6, що становить 6641,328 грн.;

2008 рік - 122,3, що становить 8921,784 грн.;

2009 рік -112,3, що становить 4920,984 грн.;

2010 рік - 109,1, що становить 3640,728 грн.;

2011 рік - 104,6, що становить 1840,368 грн.;

2012 рік 99,8;

2013 рік 100,5, що становить 800,16 грн.;

2014 рік - 124,9, що становить 9961,992 грн.;

За весь час прострочення зобовязання, інфляційна складова склала 45489,096 грн. 3 % річних від 400008 гривень за один рік, складають 1200, 24 грн., за десть років прострочення складає 12002,40 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові №113цс14 від 01 жовтня 2014 року, відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням і має наслідком застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України.

При цьому, присуджені до стягнення за судовим рішенням суми повторному стягненню не підлягають, оскільки мають виконуватися в примусовому порядку виконавчою службою.

За змістом статей 10, 60 ЦПК України саме на позивачу лежить обовязок довести, що на час звернення до суду відповідачем у справі не відшкодована шкода у розмірі визначеному вироком.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо розміру боргу відповідача за цивільним позовом у кримінальній справі.

Суд згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв позивачу в отриманні таких доказів.

Відповідно до листа прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу виконавче провадження завершено 12.02.2005 року на підставі ст.40 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавче провадження знищено відповідно до акту від 21.07.2008 року (а.с. 14).

Про факт існування інших виконавчих проваджень доказів не надано. Копія заяви до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу одержаного канцелярією відповідного суду 21 вересня 2012 року таким вважатися не може(а.с. 26), оскільки не відомі наслідки розгляду цієї заяви.

Отже, за встановлених фактичних обставин та вимог закону у суду відсутні правові підстави нарахування втрат від інфляції та 3% річних на недоведену суму боргу, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2.

Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними суд відмовляє в їх задоволенні.

У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: І. Б. Чайкін