АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/877/15 Справа № 203/8603/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ 03 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості аліментам та неустойки за прострочення їх сплати, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки по аліментам /а.с.1-3/.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2011 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно. Внаслідок не виконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 28 879,31 грн. та на утримання позивача в розмірі 2 579,09 грн. у зв'язку з чим також виникла неустойка, що у загальному розмірі складає 217 240,87 грн. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача неустойку (пеню) за порушення строків сплати аліментів на утримання колишньої дружини та дитини в сумі 217 006,40 грн. також вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 53/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення /а.с.95-98/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що сторони з 28.04.2007 року до 12.06.2009 року перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні /а.с. 4, 5/.

Рішенням Кіровського районного суду від 13 квітня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в задоволені позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 було відмовлено /а.с.7/.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2011 року скасовано рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2011 року в частині відмови задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та ухвалено нове рішення в цій частині. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, з 15 березня 2010 року по 04 листопада 2010 року /а.с.8-9/.

На підставі зазначеного рішення було видано Кіровським районним судом виконавчі листи № 2-597 від 18 квітня 2012 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини та № 2-597 від 23 березня 2012 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання останньої в розмірі 1/6 частини, з 15 березня 2010 року по 04 листопада 2010 року /а.с.121, 125/.

18 травня 2012 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №33201172 з примусового виконання виконавчого листа №2-597 виданого 23 березня 2012 року також відкрито виконавче провадження №33201067 з примусового виконання виконавчого листа №2-597 виданого 18 квітня 2012 року /а.с.134, 135/.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 на дитину ? частини, складеним та належним чином завірений державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ, заборгованість станом на 31 січня 2015 року складає 38 461, 32 грн. та в силу ст..11 ЦПК України на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом сума заборгованості складала 28 879,31 грн. /а.с.10, 131/.

Також згідно розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 на утримання дружини в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно за період з 15 березня 2010 року по 04 листопада 2010 року складає 2 579,09 грн. /а.с.11/.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Також нормою ч.2 ст.84 СК України встановлено, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання їх спільної дитини та на її утримання, внаслідок не виконання відповідачем виконавчих листів № 2-597 від 18 квітня 2012 року та № 2-597 від 23 березня 2012 року виданих Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини ОСОБА_4 та 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, з 15 березня 2010 року по 04 листопада 2010 року на утримання ОСОБА_3, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 28 879,31 грн. та на утримання позивача в розмірі 2 579,09 грн.

Крім того, статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, пеня розраховується виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-149цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до ч.4 ст.195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Посилаючись на розрахунок державного виконавця, суд встановив, що заборгованість по сплаті аліментів на дитину станом на 01 листопада 2013 року становить 28 879,31 грн. /а.с.10, 130/.

Враховуючи, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами щодо стягнення неустойки по аліментам на утримання дитини за період з 02 листопада 2011 року по 01 листопада 2013 року, тому розмір пені складає:

Період простроченняНараховано заборгованості, грн.Сплачено, грн.Кількість днів простроченняРозрахунокСума пені, грн.
02.11.11- 01.11.2013658,61-731658,61:100x7314814.44
01.12.11-01.11.2013658,61-702658,61:100x7024623.44
01.01.12-01.11.2013745,37-671745,37:100x6715001.43
01.02.12-01.11.2013745,37-640745,37:100x6404770.37
01.03.12-01.11.2013745,37-611745,37:100x6114554.21
01.04.12-01.11.2013745,37-580745,37:100x5804323.15
01.05.12-01.11.2013745,37-550745,37:100x5504099.53
01.06.12-01.11.2013745,37-519745,37:100x5193868.47
01.07.12-01.11.2013745,37-489745,37:100x4893644.86
01.08.12-01.11.2013745,37-458745,37:100x4583413.79
01.09.12-01.11.2013745,37-427745,37:100x4273182.73
01.10.12-01.11.2013745,37-397745,37:100x3972959.12
01.11.12-01.11.2013745,37-366745,37:100x3662728.05
01.12.12-01.11.2013745,37-336745,37:100x3362504.44
01.01.13-01.11.2013761,43-305761,43: 100x3052322.36
01.02.13-01.11.2013761,43-274761,43:100x2742086.32
01.03.13-01.11.2013761,43-246761,43:100x2461873.12
01.04.13-01.11.2013761,43-215761,43:100x2151637.07
01.05.13-01.11.2013761,43-185761,43:100x1851408.65
01.06.13-01.11.2013761,43-154761,43:100x1541172.60
01.07.13-01.11.2013761,43-124761,43:100x124944.17
01.08.13-01.11.2013761,43-93761,43:100x93708.13
01.09.13-01.11.2013761,43-62761,43:100x62472.09
01.10.13-01.11.2013761,,43:100x3283.66
Всього17375,96 67196,20

Відповідно до ч.2 ст.196 СК України, колегія суддів вважає, що розмір неустойки може бути зменшений до 35 000 грн.

Посилання відповідача на відсутність його вини в наявності заборгованості за аліментами не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачу було відомо про прийняте судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача, але по теперішній час він не вживав ніяких заходів для сплати аліментів та погашення заборгованості.

Щодо стягнення неустойки по аліментам на утримання ОСОБА_3 колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Вказана стаття міститься у Главі 15 СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання», а відтак регулює відносини з приводу сплати неустойки у випадку прострочення виплати аліментів саме на утримання дитини.

Тобто, вказана правова норма не може бути підставою для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дружини та не регулює спірні правовідносини сторін у даній справі, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на утримання дитини ОСОБА_4 04 листопада 2007 року в сумі 28 879,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на її утримання в сумі 2 579,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню в сумі 35 000 грн. за прострочення сплати аліментів на дитину.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.