АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/6846/2015 головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі: Дзюбіній Є.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 1 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у квітні 2010 року та у липні 2012 року ОСОБА_4 позичив у нього грошові кошти у загальному розмірі 35720 доларів США, що підтверджується відповідними розписками. 04 березня 2013 року йому стало відомо, що позичальник знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання як померлий. Спадкоємцем боржника є його неповнолітній син ОСОБА_2

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу згідно із розписками у розмірі 285645 грн. 76 коп., що еквівалентно 35720 дол. США.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 1 серпня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що законодавець не визначив форму, в якій кредитор має заявити свої вимоги, а відтак ЦК України не виключає можливості пред'явлення відповідних вимог в усній формі; суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 25 січня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відправлялися вимоги щодо погашення боргу; суд поклав в основу свого рішення покази сиідків, які є заінтересованими у розгляді справи, при цьому покази іншіх свідків, які допитувались за ініціативою скаржника не відповідають змісту їх пояснень.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, та її представник - ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 2 квітня 2010 року ОСОБА_4 отримав позику від ОСОБА_1 у сумі 11320 доларів США строком на шість місяців, тобто до 30 вересня 2010 року. Того ж дня ОСОБА_4 отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 5000 доларів США строком на три місяці до 2 липня 2010 року. Відповідно до розписки від 25 липня 2012 року позичальник взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 19400 доларів США у присутності двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Відповідно до спадкової справи № 1388/12 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом є дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_2, син - ОСОБА_9, син - ОСОБА_9, які повинні у термін до 28 лютого 2013 року заявити про прийняття спадщини. 20 листопада 2012 року від спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_9 надійшли заяви про відмову від спадщини на користь малолітнього сина спадкодавця ОСОБА_2 Того ж дня законний представник малолітнього сина спадкодавця - ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини від імені свого сина.

Судом також установлено, що ОСОБА_1 звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців боржника про наявність боргу за договорами позики лише 7 серпня 2013 року. У цій претензії (як і у позовній заяві) ОСОБА_1 зазначив, що про смерть боржника йому стало відомо у 4 березня 2013 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 позбавлений права вимоги до ОСОБА_2 як спадкоємця ОСОБА_4, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для її пред'явлення.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю правовою суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України строк пред'явлення кредиторами спадкодавця своїх вимог до спадкоємців є законним преклюзивним строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого прва.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_4 стало відомо 31 серпня 2012 року.

Наведені обставини підтверджуються показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції поклав в основу свого рішення покази свідків, які є заінтересованими у розгляді справи, є необгрунтованими та підлягають відхиленню.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень осіб, допитаних як свідків.

Твердження скаржника про те, що покази іншіх свідків, які допитувались за його ініціативою не відповідають змісту їх пояснень є безпідставними та грунтуються на припущенннях.

Доводи скаржника про те, що законодавець не визначив форму, в якій кредитор має заявити свої вимоги, а відтак ЦК України не виключає можливості пред'явлення відповідних вимог в усній формі є безпідставними та підлягають відхиленню.

Відповідно до п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (у редакції від 7 березня 2012 року), нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Установивши, що позивачем пропущено строк, передбачений ст. 1281 ЦК України для пред'явлення вимоги до спадкоємця про повернення боргу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 1 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: