Справа № 462/5418/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 червня 2015 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Галайко Н.М.

при секретарі - Фрейдун А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», третя особа: комерційний директор ТОВ «Атлантик Груп» ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивє тим, що позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «Атлантик Груп» з 02.12.2013 року, спочатку на посаді менеджера з логістики, з 18.02.2014 року був переведений на посаду начальника відділу логістики. Наказом №53-К від 03.07.2014 року він був звільнений за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Позивач не погодився з даним наказом, оскільки ним було написано та подано заяву про звільнення за угодою сторін 27.06.2014 року, в якій він просив звільнити його з роботи з 30.06.2014 року, комерційним ОСОБА_2 на заяві поставив резолюцію «не заперечую», тобто сторони трудового договору було досягнуто домовленості щодо звільнення позивача за згодою сторін 30.06.2014 року, однак наказ про звільнення видано 03.07.2014 року, яким його звільнено з роботи з 03.07.2014 року, що є порушенням угоди сторін і звільненням в односторонньому порядку роботодавцем. Також позивач покликається на те, наказ про звільнення та запис в трудовій книжці підписано комерційним директором ОСОБА_2, хоч ним не було представлено жодних доказів на те, що він має належні повноваження на вчинення таких дій. Також його трудову книжку в порушення «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» було відправлено поштою на його адресу, однак на запитання хто і чому скерував йому трудову книжку поштою йому не дали відповіді. Просить суд скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі, та стягнути на його користь 10400 грн. заробітку за час вимушеного прогулу. Незаконним звільненням йому завдано моральну шкоду, яка полягає у позбавленні відповідачем гарантованого Конституцією права на працю та можливість заробляти на життя, необхідністю звертатись за захистом свої права до суду, а тому таку шкоду він оцінює у 10000 грн. Просив позов задоволити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді начальника відділу логістики. 27.06.2014 року він подав заяву, в якій просив звільнити його за згодою сторін з 30.06.2014 року, комерційний директор ОСОБА_2 на заяві поставив резолюцію «не заперечую», однак в супереч досягнутої домовленості відповідач виніс наказ про звільнення його з роботи 03.07.2014 року, яким звільнив його з займаної посади з 03.07.2014 року, тобто порушив угоду сторін та звільнив його в односторонньому порядку роботодавцем. Також наказ про звільнення та запис в трудовій книжці підписано неналежною особою, оскільки комерційний директор ОСОБА_2 не представив йому належних повноважень на звільнення його з займаної посади. В порушення «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» трудову книжку з невідомих йому підстав було скеровано поштою на його адресу. Просить стягнути на його користь 10400 грн. заробітку за час вимушеного прогулу та завдану йому відповідачем моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 грн.

Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився із невідомих причин, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. представник відповідача подав суду заперечення на позовну заяву, в якій пояснив, що 27.06.2014 року позивачем було подано заяву про звільнення його з роботи за угодою сторін в останній день своєї щорічної відпустки в якій просив звільнити його з роботи з 30.06.2014 року. В цей же день 27.06.2014 року позивач подав заяву на продовження йому основної щорічної відпустки з 28.06.2014 року по 27.06.2014 року, у зв'язку з перебуванням на лікарняному з 24.06.2014 року по 27.06.2014 року, що підтверджується листком непрацездатності. При наданні відпустки з наступним звільненням датою звільнення є останній день відпустки, останнім днем відпустки, а тому і днем звільнення є 03.07.2014 року. Наказ про звільнення позивача підписаний комерційним директором ТОВ «Атлант-Груп» ОСОБА_2, який уповноважений директором ТзОВ «Атлантик-Груп» ОСОБА_4, які закріплені в довіреності №1 від 31.12.2013 року та Розпорядженні по підприємству №1 від 31.12.2013 року. Трудову книжку позивача було скеровано йому поштою на письмове прохання самого позивача, що відповідає «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників». Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з'явився із невідомих причин, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд відмовляє у позові з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Зокрема, п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: угода сторін.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП ( 322-08 ) (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Атлантик-Груп» з 02.012.2013 року прийнятий на посаду менеджера (управителя) з логістики, наказ №45/2-К від 02.12.2013 року (а.с.6). З 18.02.2014 року переведений на посаду начальника відділу логістики ТОВ «Атлантик-Груп» (а.с.6,17).

З заяви ОСОБА_1 від 27.06.2014 року вбачається, що позивач подав заяву на ім'я директора ТОВ «Атлантик-Груп» ОСОБА_2 про звільнення з посади начальника відділу логістики за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України з 30 червня 2014 року, директором ОСОБА_2 було накладено резолюцію «не заперечую» (а.с.4).

З даної заяви вбачається, що сторони дійшли згоди про припинення трудового договору та строк припинення такого.

Наказом №53-К від 03.07.2014 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади начальника відділу логістики з 03.07.2014 року за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.5). Позивач ознайомлений з даним наказом 02.07.2014 року, що стверджується його підписом.

З заяви ОСОБА_1 від 03.06.2014 року вбачається, що позивач звернувся до адміністрації відповідача про надання йому щорічної оплачуваної відпустки терміном на 24 календарних дні з 03.06.2014 року (а.с.18). Наказом №48-К від 03.06.2014 року ОСОБА_1 надано щорічну оплачувану відпустку терміном на 24 календарних дня з 03.06.2014 року по 27.06.2014 року, з даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений, що стверджується його підписом (а.с.19).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі: тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Судом встановлено, що 27.06.2014 року ОСОБА_1 подав заяву ТОВ «Атлантик-Груп» з проханням продовжити йому щорічну основну відпустку на 5 календарних днів в період з 28 червня по 02 липня 2014 року включно у зв'язку з перебуванням на лікарняному в період з 24 червня 2014 року по 27 червня 2014 року та врахувати, що 28 червня є державним святом (а.с.20).

З листка непрацездатності серія АГЖ №097932 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 24 червня 2014 року по 27 червня 2014 року (а.с.21).

Наказом №50/1-К від 27.06.2014 року ОСОБА_1 продовжено щорічну основну відпустку з 28.06.2014 року по 02.07.2014 року, з даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений, що стверджується його підписом (а.с.22).

Згідно ст. 78-1 КЗпП України святкові і неробочі дні (стаття 73 цього Кодексу) при визначенні тривалості щорічних відпусток не враховуються (28 червня - День Конституції України).

При наданні відпустки з наступним звільненням датою звільнення є останній день відпустки, останнім днем відпустки, оскільки під час продовження відпустки випав офіційний святковий день (28 червня - День Конституції України), останнім днем відпустки є 03.07.2014 року, який і є днем звільнення позивача з роботи.

Суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України з 03.07.2014 року здійснено у відповідності до чинного законодавства.

Згідно п.4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як встановлено судом наказ про звільнення позивача підписаний комерційним директором ТОВ «Атлантик-Груп» ОСОБА_2, який уповноважений директором ТОВ «Атлантик-Груп» ОСОБА_4, що стверджується довіреностю №1 від 31.12.2013 року та розпорядженням по підприємству №1 від 31.12.2013 року (а.с.26,27,31), згідно яких ОСОБА_2 уповноважено на вчинення ряду дій, зокрема: укладання трудових договорів з громадянами при прийнятті на роботу в ТОВ «Атлантик-Груп», прийняття співробітників на роботу, їх переведення і звільнення з роботи, оформлення трудових книжок, видавати накази та розпорядження з кадрової роботи. З наведеного вбачається, що підпис в трудовій книжці відповідача вчинено уповноваженою на це особою.

Відповідно до абз.2 п.4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до доручення від 01.07.2014 року, написаного власноруч позивачем, ОСОБА_1 просить надіслати трудову книжку на його адресу м.Львів, вул.Любінська, 98/28 (а.с.25). таким чином дії відповідача щодо відправленню на адресу позивача трудової книжки повністю відповідають чинному законодавству.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 10400 грн. заробітку за час вимушеного прогулу не ґрунтуються на законі та до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що при звільненні ТОВ не було допущено порушення законних прав позивача, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 10000 грн. моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Беручи до уваги наведене та враховуючи той факт, що всупереч вимог ст.ст. 59-60 ЦПК України позивачем будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження того, що він був звільнений з роботи незаконно не надано і навпаки із матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримано всіх норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 60,174, 212-215, 225-226 ЦПК України, п. 1 ст. 36, ст.ст. 232-233, 235, 237-1 КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», третя особа: комерційний директор ТзОВ «Атлантик Груп» ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу №53-К від 03 липня 2014 року, підписаного ОСОБА_2 про звільнення з роботи ОСОБА_1; визнання незаконними дій адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» щодо звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін); визнання недійсним запису в трудовій книжці ОСОБА_1, про звільнення за угодою стрін п.1 ст.36 КЗпП України від 03.07.2014 року, підписаний ОСОБА_2; зобов'язання адміністрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посаді, а саме «начальник відділу логістики» з 03.07.2014 року; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» на користь ОСОБА_1 10400 грн. заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди - відмовити.

Рішення у повному обсязі виготовлене у 5-денний строк.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригніналом згідно.

Суддя: Галайко Н.М.