Справа № 346/1725/15-ц
10 червня 2015 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
у складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,
секретаря Олексюк Г.І.,
з участю: позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з приватного житлового будинку-
Позивачка звернулася з даним позовом до суду 08.04.2015 р., підтримуючи який в судовому засіданні, пояснила, що вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 червня 1990 року, який отримала в спадщину від тітки ОСОБА_3, котра померла в 1985 році.
21 квітня 1987 року вона одружилася з ОСОБА_2 (надалі Відповідач) і через рік після одруження вони стали проживати у вищенаведеному будинку і за весь час спільного проживання ніякої добудови, перебудови цього будинку вони не проводили.
Подружнє життя між ними не склалось в зв'язку з чим 26 серпня 2011 року вони розірвали шлюб, однак після розірвання шлюбу відповідач продовжує користуватися її власністю шляхом проживання в будинку, який належить їй.
Проте, починаючи з 2010 року проживання разом із відповідачем в одному будинку стало для неї зовсім нестерпним. Адже, відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижує її честь та гідність перед сусідами та родичами, з приводу чого їй неодноразово доводилось викликати міліцію аби захиститись від його нападів.
В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає їй значних матеріальних збитків.
Наведене підтверджує доданими до позовної заяви письмовими доказами про попередження відповідача щодо неприпустимості порушення правил співжиття та копіями висновків і постанов Коломийського МРВ УМВС про систематичне порушення відносно неї з боку відповідача правил співжиття. Просить суд виселити відповідача ОСОБА_2 з належного їй на праві приватної власності житлового будинку в АДРЕСА_1.
Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений, в тому числі і через засоби масової інформації - газету "Галичина" про день і час розгляду даної справи, без поважних причин не з'явився в судове засідання і суд за згодою позивачки визнав за можливе слухати справу в заочному порядку.
З'ясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Встановлено, що позивачка є власником житлового будинку в АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 червня 1990 року/а.с.7/, який отримала в спадщину від ОСОБА_3, котра померла в 1985 році.
21 квітня 1987 року позивачка одружилася з відповідачем і через рік після одруження вони проживали у вищенаведеному будинку і за весь час спільного проживання добудови, перебудови цього будинку вони не проводили.
Оскільки подружнє життя між сторонами не склалось, то 26 серпня 2011 року вони розірвали шлюб/а.с.8/, однак після розірвання шлюбу відповідач продовжує користуватися власністю позивачки шляхом проживання в будинку, який належить їй /а.с.9/.
Відповідно до ст.157 ЖК України - членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення і зазначено - якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Також, суд зазначає, що заходи попередження, передбачені п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурою, органами внутрішніх тощо.
Позивачкою доведено доданими до позовної заяви письмовими доказами про попередження відповідача щодо неприпустимості порушення правил співжиття та копіями висновків і постанов Коломийського МРВ УМВС про систематичне порушення відносно неї з боку відповідача правил співжиття /а.с.10-20/, тому суд вважає, що слід виселити відповідача ОСОБА_2 з належного позивачці на праві приватної власності житлового будинку в АДРЕСА_1.
На підставі ст. 157, ч.1 ст. 116 ЖК України та керуючись ст.,ст. 218, 224-229, 294 ЦПК України,-
позов задовольнити повністю.
Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/1725/15-ц.

Суддя: Хільчук І. І.