АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2856/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1882/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чічіля В.А.

Суддів : Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

За участю секретаря : Самойлової М.Д.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 9 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованостізадоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 94728 грн. 24 коп.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір в розмірі 947 грн. 28 коп.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 750 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі банк), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині стягнення пені, 3% річних та витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в цій частині. Вважає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин норми ст. 625 ЦК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 7 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та банком укладено два договори - заяви строкового банківського вкладу (депозит) «Стандарт» у національній валюті № 2/370-14 на суму 5000 грн. та № 331832/11342/370-14 на суму 5000 грн. строком до 12 лютого 2015 року.

В подальшому, 8 травня 2014 року позивач поповнив вклад за договором № 331832/11342/370-14 на 25000 грн. та № 331832/1322/370-14 на 25000 грн.

1 вересня 2014 року вклад до договору № 331832/11322/370-14 поповнено на 20000 грн.

Загальна сума вкладу по договору № 331832/11322/370-14 становить 50000 грн., а по договору № 331832/11342/370-14 - 30000 грн.

По закінченню дії договорів, 12 лютого 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до банку з вимогою повернути належні йому кошти, що передбачено як п. 6 спірних договорів так і нормами цивільного законодавства.

Вказані кошти не були повернуті, що і стало підставою звернення до суду.

Встановивши порушення прав клієнта зі сторони банку, що виразилося в неповерненні коштів по закінченні депозитів, суд, з урахування норм цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, на підставі наданих доказів задовольнив частково вимоги ОСОБА_2, стягнувши як суму вкладу з відсотками, так і 3% річних, пеню та витрати на правову допомогу.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду.

Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторонами по справі не заперечувався як факт укладення договору банківського вкладу, так і факт невиконання банком умов договору щодо повернення вкладу. Претензій щодо розрахунку нарахованих відсотків, наданих позивачем, банк не висловлював, як і не надав власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною сумою.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вказану норму цивільного законодавства та правову природу трьох процентів річних, суд взяв до уваги розрахунок позивача та стягнув останні в розмірі 152 грн. 21 коп.

Стосовно висновку суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені, колегія суддів вважає вказаний висновок таким, що суперечить умовам договору.

Оскільки неустойка у вигляді пені в якості забезпечення виконання банком грошових зобов'язань за договором банківського вкладу, його умовами не передбачалася, то і правових підстав для її стягнення суд не має.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

При зверненні до суду позивач просив суд стягнути витрати, які він поніс на правову допомогу в сумі 750 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, реальний обсяг робіт, виконаний адвокатом, колегія суддів приходить до висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму депозитних вкладів та нарахованих відсотків в сумі 92597 грн. 25 коп., 3% річних в сумі 152 грн. 21 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Судовий збір в сумі 927 грн. 49 коп., відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 квітня 2015 року в частині стягнення заборгованості, судового збору та судових витрат скасувати, ухваливши нове.

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму депозитних вкладів та нарахованих відсотків в сумі 92597 грн. 25 коп., 3% річних в сумі 152 грн. 21 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 927 грн. 49 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.