Справа № 462/4479/14 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/1247/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 1 грудня 2014 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ЛМКП «Львівводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача 343,64 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що їй неправильно проводили нарахування субсидій та відповідно й пільг на житлово-комунальні послуги. Вважає, що вона та її сина, який є інвалідом 1 групи мають пільги по сплаті житлово-комунальних послуг і заборгованість у них відсутня. Крім того зазначає, що суд першої інстанції неправильно відрахував термін позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення - скасуванню.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. 4 цієї ж норми Закону сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, які зареєстровані та проживають у ній. Позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення.

Обгрунтовуючи позов, ЛМКП «Львівводоканал» просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги водовідведення та водопостачання у розмірі 2035,67 грн. за період з 01.04.1998 р. до 01.02.2014 р.

За змістом ст. 6 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій» якщо реабілітована особа згідно з статтею 1 цього Закону стала інвалідом внаслідок репресій або є пенсіонером, їй надається також право на зниження оплати жилої площі та комунальних послуг на 50 процентів в межах норм, передбачених чинним законодавством

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за період з квітня 1998 року до жовтня 2007 року у зв'язку із спливом строку позовної давності. При цьому судом було враховано, що в жовтні 2010 р. позивач вперше звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, який 07.02.2011 р. скасовано та вірно застосовано строк позовної давності у три роки з моменту звернення до суду із заявою.

Разом із тим, задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості у розмірі 343,64 грн. за період з жовтня 2007 року до жовтня 2010 року, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 в березні 2007 р. зверталась до позивача із заявою про те, що вона відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» має право на пільги, а саме 50% зменшення оплати за послуги водопостачання та водовідведення.

Право на зазначену пільгу було визнано надавачем послуг, про що свідчить його відповідь № 14-3056-6 від 05.04.2007 р.

Разом із тим, як убачається із відомості про нарахування та оплату послуги водопостачання та водовідведення позивачем з жовтня 2007 р. не здійснено пільгове нарахування за надані послуги, право на яке мала ОСОБА_2 (а.с. 6-8).

Як встановлено в суді апеляційної інстанції представник позивача не заперечив наявність у ОСОБА_2 пільги за послуги надані ним, проте ЛМКП «Львівводоканал» безпідставно не застосовувало ці пільги та продовжувало нараховувати оплату за послуги водопостачання та водовідведення у повному розмірі (стопроцентну оплату) у тому числі й за період з жовтня 2007 року до жовтня 2010 р.

До того ж представник позивача не надав в судове засідання апеляційної інстанції уточнений розрахунок заборгованості, який би підлягав стягненню з урахуванням пільг, наданих ОСОБА_2

Оскільки, на думку колегії суддів, стягнута судом першої інстанції сума заборгованості у розмірі 343,64 грн. за спірний період є значно меншою, а ніж пільгове нарахування, яке мало б застосовуватись позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, то підстави для стягнення суми заборгованості у розмірі 343,64 грн. відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом хоч і правильно застосовано норми матеріального права, проте не з'ясовано всі обставини справи, які суд вважав встановленими, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення - скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 1 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 343 грн. 64 коп. на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» та судового збору скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цього позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: