АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

18 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Осіяна О.М..

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

«Комерційний банк «Надра»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернвся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2015 року та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач вважає, що судом першої інстанції не встановлені обставини, що мають суттєве значення для справи / а. с. 58-63 /.

Зазначеним рішенням від 09.02.2015 року ПАТ «КБ «Надра» відмовлено в його позовних вимогах до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором / а. с. 52-55 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення змінити в частині обґрунтування підстав відмови ПАТ «КБ «Надра» в його позовних вимогах про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємців, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1439-Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в іноземній валюті в розмірі 18315 доларів США, в порядку та на умовах, визначених договором, на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,39% річних, строком до 12.10.2021 року.

Кредит надано на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п. 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3., 4.3.2., 4.3.3. кредитного договору № 8/2007/840-К/1439-Н від 18.10.2007 року позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору та сплачувати щомісячно до 10 числа поточного місяця суму мінімально необхідного платежу в розмірі 236,05 доларів США.

У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суму мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 13 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені кредитним договором.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором №8/2007/840-К/1439-Н від 18.10.2007 року між банком і ОСОБА_2 18.10.2007 року укладено договір поруки №8/2007/840-К/1439-Н та укладено договір поруки № 8/2007/840-К/1439-Н від 18.10.2007 року з ОСОБА_7, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

За розрахунками банку, станом на 15.04.2014 року, утворилась заборгованість за кредитним договором - 15 203,37 доларів США, яка складається із: 15001,66 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 201,71 доларів США - заборгованість по процентам. Однак, позичальник ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а. с. 30/.

Як вбачається з матеріалів справи поручителями за кредитним договором № 8/2007/840-К/1439-Н від 18.10.2007 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (ст.ст. 553-554 ЦК України), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителів відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Однак, вище зазначені договори поруки від 18.10.2007 року не містять в собі згоди поручителів відповідати у зв'язку зі смертю позичальника, як і не містять згоди поручителів відповідати за будь-якого нового боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

За таких обставин, банк (уточнивши свої позовні вимоги) просив суд стягнути заборгованість за спірним кредитом в сумі 15203,37 доларів США, що еквівалентно 197295,66 грн., зі спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та неповнолітнього сина померлого - ОСОБА_5 (в особі його законного представника матері ОСОБА_8) / а. с. 36-39 /.

Відповідно до листа № 7140/01-16 від 09.12.2014 року Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області цією нотаріальною конторою було надано відмову від 09.07.2013 року, за вихідним № 2747/01-16, на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у зв'язку з пропуском ними шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого їх сина ОСОБА_6 Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області не видавалося / а. с. 34 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості зі спадкоємців за кредитним договором слід відмовити, оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також її малолітній син ОСОБА_5, не є спадкоємцями померлого позичальника ОСОБА_6, а тому з них не може бути стягнено заборгованість за кредитним договором.

Однак, з таким обґрунтуванням підстав відмови банку в його позовних вимогах погодитися не можна, оскільки воно не відповідає обставинам та діючому матеріальному закону, а тому колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни обґрунтування підстав відмови банку в його позовних вимогах.

Як було вище зазначено, позичальник ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 / а. с. 30 /.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками померлого ОСОБА_6, а малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - це син померлого / а. с. 46 /, всі вони в свою чергу є спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_6 в силу ст. 1261 ЦК України.

Згідно довідки ПП. «К-П-1» від 12.10 2015 року ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1, але він виписаний з цієї квартири 15.05.2012 року у зв'язку зі смертю, а малолітній син померлого - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя свого батька проживав разом з ним та був зареєстрований в цій квартирі з 25.09.2009 року, де і продовжує проживати тепер / а. с. 114 /.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника.

Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають їх батьки (усиновлювачі), опікун.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Як вбачається з листа Першої павлоградської державної нотаріальної контори від 09.12.2014 року № 7140/01-16, свідоцтво про право на спадщину, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, нотконторою не видавалося, а батькам померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотконторою було відмовлено 09.07.2013 року у зв'язку з попуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до державної нотконтори не надходили / а. с. 34 /.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не прийняли спадок після смерті свого сина ОСОБА_6, а тому вони і не є спадкоємцями боржника, отже і підстави для стягнення з них заборгованості за кредитним договором відсутні.

Крім того, виходячи з вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що малолітній син ОСОБА_6 - ОСОБА_5, в силу ч. 4 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, а тому висновки суду першої інстанції про те, що він не є спадкоємцем після смерті свого батька безпідставні.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України - кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкодавців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Стаття 1281 ЦК України встановлює строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців. Ці строки є обмежувальними (присічними, преклюзивними). Їх пропуск припиняє відповідні права кредиторів. Ці строки не припиняються, не перериваються і не поновлюються.

Як вбачається з листа Першої павлоградської державної нотаріальної контори від 09.12.2014 року № 7140/01-16 / а. с. 34 /, позивачу - ПАТ КБ «Надра» ще 18.05.2012 року стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_6, однак не зважаючи на цю обставину банк лише 26.12.2014 року (тобто зі спливом шестимісячного строку передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України) звернувся до суду з позовом до спадкоємців, в тому числі і до малолітнього ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з малолітнього сина померлого боржника (його законного представника, який визначений ст. 242 ЦК України та ст. 39 ЦПК України) не вбачається.

Відповідно до матеріалів справи, 14.10.2006 року було укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, яка після шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 /а. с. 11-12/, однак, цей шлюб розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2011 року і 27.07.2011 року внесено відповідний запис про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб / а. с. 110-111 /. Після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_4

Отже, на момент смерті ОСОБА_6 він не знаходився в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4, а тому остання і не може бути його спадкоємицею. До того ж, ОСОБА_4 не зверталась до нотконтори з приводу прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її колишнього чоловіка.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо відмови банку в його позовних вимогах до ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині обґрунтування підстав відмови ПАТ «КБ «Надра» в його позовних вимогах про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року, в частині обґрунтування підстав відмови ПАТ «Комерційний банк «Надра» в його позовних вимогах про стягнення заборгованості за кредитним договором, - змінити.

В іншій частині рішення від 09 лютого 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: