У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»» (далі - ТОВ ««ОТП Факторинг Україна»») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнень просило звільнити з-під арешту майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 27 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 34 400 доларів США.

В забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 27 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира № 104 за вказаною вище адресою.

10 вересня 2010 року Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно ОСОБА_4, у тому числі і спірне жиле приміщення, яке було внесено до реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27 лютого 2008 року за № 4975314.

26 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитною портфелю, згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором від 27 лютого 2008 року в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності зазначеного договору.

Посилаючись на те, що арешт спірної квартири перешкоджає задовольнити вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позову з огляду на те, що арешт майна здійснено на виконання рішення суду про стягнення суми боргу за кредитним договором від 27 лютого 2008 року і позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право вимоги за ним.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, зазначив, що накладеним арештом на квартиру АДРЕСА_1 права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ніяким чином не порушуються і окрім нього, як правонаступника за договором відступлення права від 26 листопада 2010 року, ніхто інший права на іпотечну квартиру боржника не отримав, арешт на спірне житло за будь-якими іншими зобов'язаннями ОСОБА_4 не накладався, тому позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за борговим зобов'язанням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову ПАТ «ОТП Факторинг Україна» у позові.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик