Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 53 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

при секретарі : Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що наказом № 114 від 20.02.2013 року йому оголошена догана за неналежне виконання посадових обов'язків. Дисциплінарне стягнення вважає безпідставним та упередженим, оскільки перевірка здійснювалася в період перебування його у відпустці, він не був ознайомлений з її результатами, до нього не могла бути застосована будь-яка відповідальність, у тому числі і дисциплінарна, оскільки кінцевим терміном виконання всіх заходів відповідно до затвердженого плану від 15.02.2013 року є 05.06.2013 року. Крім того, наказ № 114 не завізований керівником юридичної служби. Цим наказом грубо порушено його трудові права, що призвело до душевних переживань і страждань, погіршення його самопочуття, втрати нормальних життєвих зв'язків. Просив скасувати наказ та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000.00 грн.

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та в обгрунтування вимог зазначив, що наказом № 675 від 02.07.2013 року на нього накладено дисциплінарне стягнення - догана за невиконання без поважних причин обов"язків заступника директора з питань праці та персоналу - начальника відділу обліку, аналізу та руху кадрів, незабезпечення належної організації при складанні і виконанні графіків відпусток, що призвело до порушення вимог ст.ст. 79, 80 КЗпП України, ст.ст. 10, 11 Закону України «Про відпустки». Наказ вважає незаконним, зазначає, що графіки відпусток складалися працівниками відділу обліку, аналізу та руху кадрів, своєчасно у грудні кожного року, за рекомендацією комісії з 19.04.2013 року всі працівники попереджаються письмово за два тижні до настання відпусток відповідно до графіків. На підтвердження необґрунтованості наказу зазначає, що 23.03.2013 року особисто надав директору, заступникам директора за напрямами роботи, головному бухгалтеру список працівників, які мають заборгованість по відпустках за 2012 рік та попередні роки. Крім того, 16.04.2013 року були повторно надані списки працівників, які мають заборгованість по відпустках, а тому ним були вжиті всі заходи для належної організації при складанні і виконанні графіків відпусток працівників. Відповідачем не доведено, що з причини неналежного виконання позивачем своїх обов'язків порушився виробничий процес, не виконувалися виробничі завдання. Дії відповідача призвели до його душевних переживань і страждань, погіршення самопочуття, втрати нормальних зв'язків і зниження авторитету серед колег. Під впливом морально-психологічного тиску він був вимушений лікуватися стаціонарно і амбулаторно, поніс матеріальні витрати на лікування з 03.06.2013 року по 01.07.2013 року. Понесену матеріальну та моральну шкоду оцінює у сумі 20000.00 грн.

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу № 693 від 09.07.2013 року та в обгрунтування заявлених ним вимог зазначив, що відповідно цього наказу на нього накладено дисциплінарне стягнення - догану за неналежне виконання посадових обов'язків. Оспорюваний наказ був складений за результатами перевірки комісії від 08.04.2013 року - 09.04.2013 року за недоліки, що мали місце у грудні 2011 року та січні 2012 року. В наказі зазначено, що він підписав накази про встановлення надбавок і доплат, чим перевищив свої повноваження. Проте вказані порушення не відповідає дійсності, так як відповідні проекти наказів підготовлені підлеглими йому працівниками ВОНОП, проведено в установленому порядку візування. Крім того, відповідно до п.1.5.14 Типового наказу № 769 від 22.08.2011 року він мав повноваження лише візувати документи на керівників структурних підрозділів. Зазначені накази підписував виконуючий обов'язки директора філії Турбал В.О. В наказі зазначено, що він допустив факт несвоєчасної підготовки та введення в дію Положення про заступника директора з питань праці та персоналу - начальника ВОПРК, хоча цей обов'язок покладений безпосередньо на директора філії. Крім того, зазначена перевірка була позаплановою, що є порушенням Наказу ПАТ «Укртелеком» № 38 від 04.02.2013 року, при її проведенні працівниками відповідача допущені порушення положень вище зазначеного наказу - не був наданий перелік питань, які підлягають перевірці. За станом здоров'я, у зв'язку з вказаним наказом, він був вимушений лікуватися стаціонарно в неврологічному і терапевтичному відділеннях, поніс великі матеріальні втрати, оцінив нанесену йому матеріальну і моральну шкоду в сумі 50000.00 грн.

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу № 781 від 09.08.2013 року, поновлення на роботі, стягнення з відповідача на його користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в сумі 100000.00 грн. В обгрунтування вимог зазначив, що він працював з 09.09.1999 року в ПАТ „Укртелеком", перед звільненням на посаді заступника директора Житомирської філії ПАТ „Укртелеком" з питань праці та персоналу - начальника відділу обліку, аналізу, прогнозу та руху кадрів. На підставі зазначеного наказу його було звільнено з роботи з 09.08.2013 року за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „Укртелеком". Звільнення проведено без погодження з комітетом профспілки. Вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення є незаконними.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року позов задоволено частково, скасовано накази № 114 від 20.02.2013 року, № 675 від 02.07.2013 року, № 693 від 09.07.2013 року, № 781 від 09.08.2013 року щодо про притягнення до відповідальності позивача, поновлено ОСОБА_1 на роботі в ПАТ «Укртелеком» на посаді заступника директора з питань праці та персоналу - начальника відділу обліку, аналізу, прогнозу та руху кадрів Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» з 10.08.2013 року, стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 118306,44 грн. та 2000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року стягнуто з ПАТ „Укртелеком" на користь держави судовий збір в сумі 1705,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та постановити нове - про відмову в задоволення позову, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом безпідставно прийняті докази, подані з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України; у рішенні суд посилався на докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку; порушено порядок об»єднання позовів; рішення є необгрунтованим; представник позивача був допущений до розгляду справи без достатніх підстав; судом дана невірна оцінка фактичним обставинам справи, неправильно розрахований заробіток за час вимушеного прогулу.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в Житомирській філії ПАТ «Укртелеком» до 09.08.2013 року на посаді заступника директора з питань праці та персоналу - начальника відділу обліку, аналізу, прогнозу та руху кадрів Житомирської філії.

Наказом № 114 від 20.02.2013 року йому оголошено догану за неналежне виконання посадових обов»язків, що полягає в недостатньому контролі за роботою підпорядкованих структурних підрозділів, недотриманні та незабезпеченні дотримання вимог законодавства та локальних актів товариства при розгляду питань та підготовці документів, що належать до компетенції напрямку праці та персоналу (т.7 а.с. 7).

Підставою для винесення вказаного наказу став акт перевірки від 24-25 січня 2013 року комісією ПАТ «Укртелеком» (т. 7 а.с. 12-23). Вказаним актом, зокрема, встановлено, що значна частина наказів філії за 2012 рік (наказів про прийняття на роботу, про переведення на іншу роботу, про припинення трудового договору (контракту) підписана заступником директора з питань праці та персоналу - начальником ВОАПРК ОСОБА_1, який не наділений повноваженнями на їх підписання. ОСОБА_1 на 2012 рік довіреність на вчинення від імені товариства юридичних дій не видавалась.

При цьому, акт та вказаний наказ, носять загальний характер, у них не відображено, які саме порушення допущені позивачем при винесені конкретних наказів.

Крім того, всі зазначені документи, в тому числі конкретизовані відповідачем в апеляційній скарзі, складені в 2012 році.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення простуку.

Оскільки в зазначених документах чітко не визначено, які саме порушення допущені позивачем, крім того, закінчився строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду першої інстанції по наявність підстав для скасування наказу, є правильним.

При цьому посилання апелянта, що вказані порушення не могли бути виявлені відразу, не грунтуються на матеріалах справи. Вказані накази стосуються оплати праці і про їх існування уповноваженому власником органу повинно було стати відомо під час нарахування належних виплат.

У свою чергу неналежне здійснення у даному випадку контролю з боку адміністрації за правильністю нарахування виплат та відповідності винесених наказів вимогам нормативних та локальних актів, не є підставою для продовження строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Наказом № 675 від 02.07.2013 року позивачу оголошено догану за невиконання без поважних причин обов"язків, передбачених пунктом 5.16 „Положення про заступника директора з питань праці та персоналу - начальника ВОАПРК", незабезпечення належної організації при складанні і виконанні графіків відпусток, що призвело до порушення вимог ст.ст. 79, 80 КЗпП України, ст.ст. 10, 11 Закону України „Про відпустки" (т.8 а.с. 8).

В наказі вказано, що позивач не організував належним чином складання і виконання графіків відпусток, працівники про дату початку відпустки не повідомлялися, чим порушувався при виконанні виробничих завдань конкретний період надання відпусток у межах встановленого графіку, через що 16 працівників не отримали згідно графіка щорічну відпустку протягом двох років підряд, внаслідок чого відбулося відволікання коштів з фонду оплати праці в сумі 65200,00 грн.

Разом з тим, не зазначено, права яких працівників та яким чином були порушені; які дії або бездільність були допущені безпосередньо ОСОБА_1, які положення законодавчих або локальних актів ним конкретно були порушені.

Не надані докази конкретних порушень, вчинених позивачем, настання шкоди або інших негативних наслідків і в судовому засіданні.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано задовільнив позовну вимогу про скасування даного наказу.

Наказом № 693 від 09.07.2013 року ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання обов»язків, що полягає в порушенні внутрішніх актів товариства щодо формування внутрішньовиробничої структури підрозділів філії; нормативних актів товариства щодо встановлення надбавок та доплат, у підготовці первинних документів (підстав) до наказів; недостатній контроль за наявністю, формуванням та підписанням положень про структурні підрозділи; не належного контролю за виконавчою дисципліною впорядкованих працівників (т.6 а.с. 21).

Які саме конкретні порушення допущені ОСОБА_1, в наказі не зазначено.

Відповідач зазначає (в тому числі посилається на вказану обставину і в апеляційній скарзі), що підставою для притягнення позивача до відповідальності стали порушення, виявлені в ході перевірки встановлення надбавок до посадових окладів за високі досягнення в праці. Було встановлено, що надбавки окремим працівникам не були затверджені керівником філії, на них лише містилася резолюція позивача - «В наказ», хоча відповідними поноваженнями він не наділений.

Зазначене посилання не може бути прийнято судом до уваги, поскільки в трудові обов»язки позивача входила підготовка відповідних наказів. Зазначена резолюція не може бути самостійною підставою для призначння відповідної надбавки, а свідчить лише про дії щодо підготовки наказу. Нарахування надбавки без затвердження відповідного наказу, є порушенням з боку працівників, які безпосередньо вчиняють або контролюють ці дії, і не може бути підставою для притягнення до відповідальності позивача.

Обов'язок щодо розробки та затвердження відповідного положення про заступника директора з питань праці та персоналу - начальника ВОПРК, згідно з вимогами чинного законодавства, може бути покладений лише на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на самого працівника, а тому не може бути підставою для притягнення його до відповідальності.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано задовільнив позов у цій частині.

За систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на працівника трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Укртелеком», з урахуванням попереднього притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 звільнено наказом № 781 від 09.08.2013 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України з 09.08.2013 року (т.1 а.с. 9).

Підставою наказу про звільнення стали раніше зазначені накази та акт службового розслідування від 26.07.2013 року, яким було встановлено розголошення позивачем конфіденційної інформації та комерційної таємниці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання суду документів, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, не є розголошенням конфіденційної інформації та комерційної таємниці.

Враховуючи висновки, що попередні накази підлягають скасуванню, та враховуючи відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за наслідками службового розслідування від 26.07.2015 року, суд першої інстанції обгрунтовано скасував даний наказ та поновив позивача на роботі.

Щодо нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про помилкове визначення розміру середньоденного заробітку, поскільки не були враховані виплати за час хвороби позивача та перебування його у відпусці.

Зазначену помилку колегія суддів виправляє шляхом зміни рішення та стягує заробіток, виходячи з розрахунку відповідача, викладеного в апеляційній скарзі.

В частині стягнення моральної шкоди, позивачем рішення не оскаржується. Відповідач будь-яких заперечень щодо наявності підстав для її стягнення, за винятком оскарження висновків суду про незаконність наказів про притягнення до відповідальності позивача, та її розміру не зазначає.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення у цій частині.

Щодо матеріальної шкоди, рішення ніким не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Посилання апелянта, що судом прийняті до уваги докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку є голослівним, не підтверджене будь-яим доказами та не грунтується на матеріалах справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом безпідставно прийняті докази, подані з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України; порушено порядок об»єднання позовів; представник позивача був допущений до розгляду справи без достатніх підстав.

Вказані обставини на правильність рішення не впливають та не можуть бути підставою для його скасування.

У решті викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Укртелеком" задовільнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зменшивши суму стягнення з 118306.44 грн. до 107170.56 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: