У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк», ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко Оксана Петрівна, служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 4 березня 2008 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідокомбанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір згідно з яким остання отримала 30 тис. дол. США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії строком користування до 4 березня 2018 року зі сплатою 13,5 % річних. 4 березня 2008 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідокомбанк», та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, відповідно до якого на забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_6 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Загальна вартість майна іпотеки склала 279 400 грн. У зв'язку із простроченням ОСОБА_6 сплати чергових платежів за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 7 лютого 2013 року складає 29 324,22 дол. США. Однак під час судового розгляду Ленінським районним суду м. Кіровограда справи за позовом ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідокомбанк», до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, служба у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, йому стало відомо про порушення прав малолітнього сина ОСОБА_5 Тому позивач просив визнати договір іпотеки недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 5 грудня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано неукладеним між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_6 договір іпотеки від 4 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року рішення районного суду скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 зі спірної квартири виписалась 27 лютого 2008 року, а 7 березня 2008 року знов прописалася після укладення кредитного та іпотечного договорів від 4 березня 2008 року. Зазначене свідчить про недобросовісність дій ОСОБА_6 по відношенню банку та нотаріусу. Малолітній ОСОБА_5 із спірної квартири на момент укладення договору іпотеки не виписувався та не проживав за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується. Разом з тим, судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що ОСОБА_6 приховала від банку та нотаріуса факт проживання в спірній квартирі малолітньої особи. Позивач ОСОБА_4 не є власником предмета іпотеки, єдиним власником зазначеної квартири є відповідач ОСОБА_6 Державному нотаріусу була надана інформація про осіб, що проживають в квартирі, а саме довідка № 504 від 27 лютого 2008 року, де зазначено, що ОСОБА_6 разом з дитиною виписалась з квартири, а тому дії нотаріуса не вимагали при вчиненні правочину отримання згоди органу опіки та піклування (ст. 203 ЦК України). При укладанні іпотечного договору відповідач засвідчила, що на предмет іпотеки не мають права власності (часткової) або права користування діти та особи віком до 18 років. З іпотечного договору, який був особисто підписаний ОСОБА_6, як іпотекодавцем, не вбачається, що на предмет іпотеки має право малолітня дитина, яка знаходиться на її утриманні.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник