ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5367/13-ц
Провадження № 2/210/110/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" травня 2015 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Костенко В.В.

при секретарі Панчук О.І.

за участю позивачки ОСОБА_2

представника позивачки Якименко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Виконавчий комітет Дзержинської районної ради (орган опіки та піклування), Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про виселення з житлової квартири колишніх власників та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 29 липня 2013 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Виконавчий комітет Дзержинської районної ради (орган опіки та піклування), Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про виселення з житлової квартири колишніх власників та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги було уточнено.

В обґрунтування позову позивачка зазначила те, що в 2012 році вона придбала з прилюдних торгів квартиру АДРЕСА_1. В зазначені квартирі й до сьогодні зареєстровані та проживають колишні власники квартири: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які в добровільному порядку не бажають знятися з реєстраційного обліку та виселитися з квартири за вищевказаною адресою. На підставі викладеного, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, та просить суд виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідачів по справі, а також стягнути з них моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судовий збір сплачений при зверненні з позовом до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник Якименко С.Г., кожен окремо, підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов в повному обсязі, оскільки відповідачі чинять власнику спірної квартири перешкоди у розпорядженні, користуванні, володінні належною їй на праві власності житловою квартирою.

Відповідачі до судового засідання не з»явилися, причину неявки суду не повідомили, факт належного повідомлення про час та місце розгляду справи підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи.

Представник третьої особи: Виконавчого комітету Дзержинської районної ради (орган опіки та піклування) до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, факт належного повідомлення про час та місце розгляду справи підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи.

Представник третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, факт належного повідомлення про час та місце розгляду справи підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи.

Вислухавши думку позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва від 26.10.2012 року, виданого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., ОСОБА_8 на праві власності належить майно, а сааме: квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності 04.02.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дутчак Т.Г. ідентифікаційний номер витягу 33157079 (а.с.5, 59).

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З довідки ОСББ «Рязанова 11» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 з 02.08.2005 року зареєстрований ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.19). Крім того, з акту від 02.12.2012 року, підписаного мешканцями кв. 5, 74, 28 буд. АДРЕСА_1, підписи яких засвідчені головою правління ОСББ «Рязанова 11» вбачається те, що за вказаною вище адресою також мешкає ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на сьогодні не є власниками квартири АДРЕСА_1 та не є членами сім»ї позивачки ОСОБА_2

ОСОБА_4 є попереднім власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є членами його сім»ї.

Відповідно до п. 34 Постанови ПВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ віл 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Таким чином, суд вважає, що порушене право власності позивачки ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом виселення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та зняття їх з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить.

За таких обставин, суд вважає, що позивачці ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду діями відповідачів, які проявляються у користуванні майном позивачки без її згоди, перешкоджання у здійсненні нею права власності на нерухоме майно, невиконанні законних вимог власника про повернення йому майна, позивачці прийшлось змінювати свої життєві плани, оскільки вона була позбавлена можливості переселитися у належну їй квартиру після народження дитини. Крім того, позивачка вимушена постійно звертатися до фахівців в галузі права, за допомогою, сплачувати за це грошові кошти, в наслідок чого, мало місце постійне напруження нервової системи, стреси. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач не надала доказів щодо погіршення стану свого здоров»я внаслідок порушення права власності, суд на підставі ст. ст. 10, 60 ЦПК України та керуючись принципом справедливості та розумності, вважає, що заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі1000,00 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь витрат на правову допомогу, то при вирішенні вищеназваного питання суд керується ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до якої розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Позивачкою пред'явлені позовні вимоги про стягнення на її користь витрат за надану правову допомогу в сумі 4400 гривень. На підтвердження вищеназваної суми суду надана розрахункова квитанція АРАГ РК-1 № 006643 на суму 4400 грн., а також написаний від руки документ під назвою « Счет « Движение денежных сум по договору» , із якого убачається , що починаючи з 27.02.13 року по 20.05.2015 року клиєнтом ОСОБА_2 проводилась оплата за договором № 189113 за надані послуги адвокатом Якименком С.Г. Слід відмітити, що згідно цього рахунку клієнтом здійснювались платежі не тільки за виготовлені адвокатом судові документи та його участь у судових засіданнях, але і за проведені співбесіди, зроблені відправки поштової кореспонденції, аналіз доказів, тощо. Між тим, зазначеним Законом України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» обмежується перелік юридичних дій, за виконання яких можлива компенсація. Враховуючи вимоги вищеназваного Закону, суд вважає, що компенсації за рахунок відповідача підлягають витрати позивача, понесені нею на оплату праці адвоката у судових засіданнях та за виготовлення поза межами судового засідання судових процесуальних документів . Так, згідно журналу судового засідання від 07.11.2013 року убачається , що Якименко С.Г. брав участь у процесі з 10 год. 25 хв. до 11 год. 21 хв., тобто практично годину, у 2013 році мінімальна заробітна плата складала 1147 грн. отже: 1147грн. х 40:100 х1=458, 80 грн. Офіційні відомості щодо участі представника у судових засіданнях в 2014 році в матеріалах справи відсутні . У 2015 році адвокат Якименко С.Г. брав участь у судових засіданнях: 16.04.2015 року з 09 год.49 хв. до 09 год. 51 хв., тобто 2 хв. та 20.05.2015 року з 12 год.26 хв. до 12 год. 50 хв., тобто 46 хв. і загалом 48 хв. Мінімальна зарплата 1218 грн. х40:100 х 0,48 = 233, 86 грн. Таким чином, оплата за участь адвоката Якименка С.Г. у судових засіданнях в загальній сумі складає - 692 грн. 66 коп. Крім того, з наданого суду рахунку убачається , що оплата клієнтом проводилась з лютого 2013 року, тоді як позов про виселення був поданий до суду тільки 29.07.2013 року , до того ж у цьому документі враховані витрати по інших справах за участю цього ж клієнта, що не може бути компенсовано в даному процесі. Отже, суд враховує тільки виготовлення поза межами судового засідання процесуальних документів, які мають значення до даної справи, а саме: витрати , визначені у п.15 рахунку від 26.07.13р. складання позову про виселення - 1, 5 год. , п. 9 від 16.04.15 р. - складання другої редакції позову - 2 год, відповідно компенсації підлягає за 2013 рік (1147грн. х 40:100 х1,5 =688, 20 грн.), за 2015 рік ( 1218 грн. х40:100 х 2= 974, 40 грн.), а загалом з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 2355, 26 грн. (692, 66 + 688, 20 + 974,40), в іншій частині вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_2 судовий збір сплачений нею при зверненні до суду в розмірі 229, 40 грн. , тобто по 114,70 грн. окремо з кожного відповідача, а також стягує з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судовий збір за вимоги немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди, які не були сплачені позивачем при подачі позову в сумі 229,40 грн. з кожного окремо по 114,70 грн.

Керуючись Постановою ПВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ віл 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ст. 23,317, 321,391,346 ЦК України ст. 109, 150 ЖК , ст.ст. ст.ст.3, 11,60,82,88, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позову заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Виконавчий комітет Дзержинської районної ради (орган опіки та піклування), Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про виселення з житлової квартири колишніх власників та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Виселити та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8, адреса АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8, адреса АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 2355, 26 грн. ( дві тисячі триста п»ятдесят п»ять грн. 26 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8, адреса АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8, адреса АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 114,70 грн.

В іншій частині рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рога шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено протягом 5 днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частини.

Суддя: В. В. Костенко