АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Сливка А.В.,

за участю:

представника позивача Вінника А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просило:

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.10.2006 в сумі 24 148 доларів 24 центи США, що за курсом НБУ станом на 30.10.2014 становить 312 719 грн. 71 коп. вилучити в відповідача та передати позивачу в заклад предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, а також комплект ключів і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- звернути стягнення предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної та повної сплати кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача за рахунок заставленого майна, шляхом надання позивачу права на продаж майна від імені відповідача, що відповідає вимогам закону та умов укладеного між сторонами договору застави.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.09.2015 позов задоволено частково - в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором від 17.10.2006, укладеного між сторонами, у загальній сумі 13 962 долари 70 центів США, звернуто стягнення на предмет застави за договором застави нерухомого майна від 17.10.2006, укладеного між сторонами, а саме на автомобіль, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета застави, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити в частині визначення способу реалізації предмету застави, зменшенні пені, передачі предмету застави в заклад та ухвалити в цій частині нове рішення встановивши спосіб реалізації з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також вилучити у відповідача ОСОБА_4 та передати в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_4

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно зменшив пеню, неправомірно вийшов за межі позовних вимог і змінив спосіб реалізації предмета застави, який не був заявлений позивачем, а також необґрунтовано відмовив в задоволенні вимоги про передачу заставного майна в заклад позивачу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач повторно (тричі) не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за відомою суду адресою. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його повторна неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно шляхом його продажу на прилюдних торгах, з метою погашення заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором. Разом з цим, суд зменшив розмір неустойки, нарахованої позивачем, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також відмовив у задоволенні вимог про передачу предмета іпотеки у заклад позивачу.

З вказаними висновками колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № К2НСАЕ00000114 від 17.10.2006 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11 000,00 доларів США на купівлю автомобіля та 3 572,13 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.10.2011.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 17.10.2006 укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу автомобіль Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3.

Позивач належним чином виконав умови договору надавши відповідачу кредитні кошти, натомість відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо вчасного повернення кредиту та відсотків.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.10.2014 має заборгованість у сумі 24 148,24 доларів США, яка складається з:

- 4 150,27 доларів США заборгованість за кредитом;

- 5 426,43 доларів США заборгованість по процентам;

- 1 386,00 доларів США заборгованість по комісії;

- 13 185,54 доларів США пеня.

Розмір заборгованості обрахований позивачем відповідно до умов договору, з урахуванням здійснених відповідачем виплат та не заперечується останнім.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого зменшення судом розміру пені, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні вказаної норми можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Фактичні обставини справи свідчать про наявність істотних обставин за яких можливе зменшення розміру пені, зокрема, це часткове виконання зобов'язань відповідачем, розмір простроченої заборгованості за кредитом, тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів, перевіривши правомірність нарахування пені приходить до висновку, що за даних обставин, розмір пені, у відповідності з вимогами ч. 3 551 ЦК України, суд обґрунтовано зменшив до 3 000,00 доларів США, оскільки розмір заявленої позивачем пені є значно завищеним порівняно з існуючої заборгованістю відповідача за кредитом та відсотками.

Отже, з урахуванням зменшеної суми пені загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 13 962 долари 70 центів США з яких: 4 150,27 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 426,43 доларів США - заборгованість по процентам; 1 386,00 доларів США - заборгованість по комісії та 3 000,00 доларів США пеня.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем обраховано розмір заборгованості в доларах США, однак зазначено суму заборгованості у національній валюті України станом на 30.10.2014 з розрахунку 1 долар США - 12,95 грн., а відтак, з урахуванням принципу диспозитивності, розмір заборгованості відповідача становить 180 816 грн. 96 коп. (13 962,70 х 12,95).

Щодо зміни судом визначеного позивачем способу реалізації предмета застави, слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Частина 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом.

Згідно із п.п. 4 ч. 2 ст. 25 вказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження - шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Однією із процедур, передбачених ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Таким чином, право обтяжувача на продаж забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем може буди передбачено (надано) рішенням суду.

Крім цього, сторони в укладеному договорі застави також передбачили, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з додержанням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким способом, зокрема, шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем (п. 22 договору застави).

Отже, вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля (предмета застави), що належить на праві власності відповідачу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, відповідає умовам договору та вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вийшовши за межі заявлених позовних вимог безпідставно змінив обраний позивачем спосіб звернення стягнення на заставлене майно, який відповідає як умов укладеного між сторонами договору так і вимогам закону.

Що стосується відмови у задоволенні вимоги позивача про вилучення у відповідача предмета застави та передачу його в заклад позивачу, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України, закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Зазначена норма права кореспондується зі ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 17.10 Договору застави у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, останній зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, що підписується сторонами.

Повідомленням від 23.09.2014 позивач попередив відповідача про порушення зобов'язань за Договором та про негайне погашення заборгованості (дане повідомлення та докази відправки знаходяться в матеріалах справи).

Проте, відповідач вказану вимогу проігнорував, прострочену заборгованість не погасив і не передав позивачу в заклад предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Таким чином, позовні вимоги про вилучення у відповідача та передачу позивачу предмету застави в заклад, разом з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) автомобіля є такими, що ґрунтуються на умовах договору застави та відповідають положенням чинного законодавства.

При цьому, слід зазначити, що виконання рішення про звернення стягнення на предмет застави безпосередньо пов'язане із забезпеченням доступу до такого предмета, його переміщенням, необхідністю зняття з реєстраційного обліку з метою подальшого відчуження, що буде неможливо зробити без наявності у позивача автомобіля, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Водночас, слід зауважити, що суд першої інстанції невірно обрахував розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, стягнувши з останнього 3 127,20 грн. при частковому задоволенні позову. Так, з огляду на те, що сума заборгованості становить 180 816 грн. 96 коп., судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дорівнює 1 808 грн. 17 коп. (180 816,96 грн. х 1%).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 88, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

Вилучити у ОСОБА_4(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та передати Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) в заклад предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, а також комплект ключів і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) за кредитним договором від 17.10.2006 в сумі 13 962 (тринадцять тисяч дев'ятсот шістдесят два) долари 70 центів США, що за курсом НБУ станом на 30.10.2014 становить 180 816 (сто вісімдесят тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 96 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель: Caravelle, рік випуску: 1997, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України.

Стягнути з ОСОБА_4(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір у сумі 1 808 (одна тисяча вісімсот вісім) грн. 17 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва