РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Райковській О.К.

з участю: позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. Вказує, що з 24 лютого 2006 року перебуває в шлюбі з відповідачем, та від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, відносини значно погіршились, примирення не бажає, спільного господарства не ведуть. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн., так як відповідач не надає добровільно допомоги на утримання дитини та просить поділити майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що за час наданий судом для примирення відповідач не вчинив жодних дій, а лише намагається із незрозумілих причин затягнути розгляд справи.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував стягнення із нього аліментів в розмірі 1000 грн., визнав розмір аліментів в сумі 550 грн., в іншій частині проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено, що 24 лютого 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 228, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу.

Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 650 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено, що під час шлюбу сторони придбали двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 лютого 2007 року.

У силу статті 60, 63 Сімейного кодексу України та ст.368, 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Установивши, що на об'єкт нерухомого майна - квартиру набуто право власності за одним із подружжя ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що квартира є правом спільної сумісної власності подружжя, і тому слід визначити рівні частки на це майно, що також визнано відповідачем.

Крім того, з відповідача на користь позивача та держави (то аліментних зобов"язаннях) підлягають до стягнення судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який був зареєстрований 24 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 228.

Дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір"ю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 650 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від 03 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1915 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2015 року.

Суддя -