АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1080/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволені: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1 631 359,53 грн заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» по 1 827,00 грн з кожного витрат по сплаті судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в сумі 95 000,00 дол. США (479 750,00 грн).

В забезпечення виконання зобов'язань 25..05.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 116587, у зв'язку з чим у заставу передано автомобіль Mercedes GL 450, д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_3

07.02.2014 ПАТ «Дельта Банк» направив на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором від 25.05.2007.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором станом на 13.05.2014 виникла заборгованість у сумі 1 631 359,53 грн, яка складається із 757 764,77 грн - заборгованості за кредитом та 873 594,77 грн - заборгованості по відсотках.

Вважаючи позовні вимоги доведеними у повному обсязі, суд першої інстанції задовольнив їх.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас. 150, 152). Подана представником відповідача заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням її у іншому судовому засіданні не заслуговує на увагу з огляду повторної неявки у судове засідання та положень ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є солідарне стягнення суми заборгованості за кредитним договором з основного боржника та поручителя.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, правильно встановив спірні правовідносини та вірно визначив норми закону, що їх регулюють.

Правильно встановлено судом і не заперечується відповідачем, що відповідно до умов кредитного договору від 25.05.2007 відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань у частині повернення заборгованості за кредитом та відсотками, а тому дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог банку на підставі наданого суду розрахунку заборгованості (ас. 70, 72 - 75), відповідно до якого станом на 13.05.2014 заборгованість склала 1 631 359,53 грн, з яких: заборгованості за кредитом - 757 764,77 грн, заборгованість за відсотками - 873 594,77 грн. Даний розрахунок відповідачем не заперечувався і сумнівів у суду не викликає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що кредитні кошти не надавалися ОСОБА_3, адже відповідачем в порядку вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неотримання кредитних грошових коштів. З позовом про визнання кредитного договору недійсним відповідач також не звертався.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 517 ЦК України не надано доказів належного письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи містяться дані про направлення ПАТ «Дельта Банк» рекомендованого листа ОСОБА_3 (ас. 76 - 77) із підтверджуючими документами про передачу ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги ПАТ «Дельта» за кредитним договором № 0 від 25.05.2007 (ас. 78 - 103).

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що у договорі про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 25.05.2007 не зазначено місцезнаходження транспортного засобу, оскільки не мають правового значення для вирішення даного спору по суті.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки на інші обставини як на підставу для скасування рішення суду ні відповідач, ні його представник не посилаються.

В іншій частині рішення суду першої інстанції у даній справі не оскаржується.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна