АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/7696/14-ц 22-ц/774/1449/К/15
Справа № 215/7696/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1449/К/15 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 24 (IV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Чорнобук В.І.

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» - Веркалець Світлана Дмитрівна,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 та отримує послуги у вигляді централізованого опалення. Оплату за надані послуги відповідач здійснює не в повному обсязі, у зв'язку із чим утворилась у неї заборгованість за період з 01.01.2006 року по 01.01.2014 року в сумі 3 035,72 грн.

Уточнивши позовні вимоги 27 березня 2015 року та замінивши неналежного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2, КПТМ «Криворіжтепломережа» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу по оплаті за постачання теплової енергії в розмірі 3 035,72 грн., а також судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року у задоволенні позову КПТМ «Криворіжтепломережа» відмолено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зокрема, судом не враховано, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, тому зобов'язаний оплачувати комунальні послуги. На адресу позивача відмови від послуг з постачання теплової енергії та звернень щодо якості опалення від споживача не надходило. Враховуючи, що 14 травня 2015 року було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3 035,72 грн., який скасовано 30 липня 2014 року, то строк позовної давності перервано шляхом подання заяви про видачу судового наказу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» - Веркалець С.Д., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КПТМ «Криворіжтепломережа» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КПТМ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення, суд першої інстанції виходив із того, що умовою звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 є звернення саме до цього боржника з заявою про видачу судового наказу, а так як позивач звертався з заявою про видачу судового наказу до іншого боржника ОСОБА_4, то він не має права звертатись до суду з позовом до ОСОБА_2 без попереднього звернення з заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду, на підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з невідповідність висновків обставинам справи і порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Борисенко, належить праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/2 частці вказаної квартири кожному з них, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2015 року (а.с.100-101)

Відповідач є одним із співвласників даної квартири і споживачем послуг з опалення, які надаються КПТМ "Криворіжтепломережа".

З довідок КП «ЖЕО №14» №3302,3303,3304 від 02.11.2015 року (а.с.105-107) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у зазначеній квартирі з 03.02.2005 року по теперішній час. Разом з відповідачем проживають його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, які зареєстровані у даній квартирі з 11.08.2014 року по теперішній час. Інший співвласник квартири ОСОБА_5 була зареєстрована у даному житлі з 17.02.2004 року, однак 15.11.2005 року вона померла та 31.01.2006 року була знята з реєстраційного обліку. Також у період з 20.04.2012 року по 04.08.2015 року у квартирі була зареєстрована ОСОБА_4

У зв'язку зі сплатою не у повному обсязі за надані послуги з постачання теплової енергії у відповідача за період 01.01.2006 року по 01.01.2014 року існує заборгованість в сумі 3 035,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с.4)

У ч. 1 ст. 95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Судовий захист позивача на стягнення заборгованості за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення шляхом подання ним заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.2 та п.22 Постанови Пленуму від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Крім того, не допускається одночасне звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та пред'явлення позову про той самий предмет і з тих самих підстав.

Повноваження суду за наслідками розгляду заяви про скасування судового наказу вичерпно визначені частиною восьмою статті 105-1 ЦПК. При цьому, як у разі залишення такої заяви без задоволення, так і в разі скасування судового наказу, суд постановляє ухвалу, у випадку скасування судового наказу роз'яснює, що стягувач має право на розгляд заявлених вимог у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом № 215/2343/14-ц від 14.05.2013 року, виданим Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, з ОСОБА_4, як одної з зареєстрованих у квартирі осіб, на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» стягнуто заборгованість по оплаті за опалення у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 3 035,72 грн. та судовий збір.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.07.2014 року зазначений судовий наказ скасовано. (а.с.5)

Тобто, у зв'язку зі скасуванням судового наказу № 215/2343/14-ц від 14.05.2013 року, виданого Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, КПТМ «Криворіжтепломережа» реалізувала своє право на розгляд заявлених вимог до ОСОБА_4 у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову, що передбачено ч.3 ст.118 ЦПК України. (а.с.1)

Разом з тим, встановивши під час розгляду справи, що ОСОБА_4 була зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 лише з 20.04.2012 року, а заборгованість по оплаті за опалення виникла з 01.01.2006 року, позивачем було уточнено позовні вимоги та замінено первісного відповідача належним відповідачем, яким є ОСОБА_2, що зареєстрований вищевказаній квартирі з 03.02.2005 року. (а.с.32)

Згідно зі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2003 року і з 03.02.2005 року зареєстрований і проживає у цій квартири та відповідно користується послугами з постачання теплової енергії до даної квартири, які надає позивач, тому саме він має нести тягар утримання свого майна та оплачувати послуги з опалення квартири.

В порушення ст.213-214 ЦПК України, вказаних обставин справи суд першої інстанції належним чином не з'ясував, зазначених положень закону не врахував і встановивши, що вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення боргу по оплаті за опалення були розглянуті в порядку наказаного провадження та було видано судовий наказ, який пізніше було скасовано, дійшов помилкового висновку про те, що умовою для звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 є звернення саме до цього боржника з заявою про видачу судового наказу і дана обставина може бути єдиною підставою для відмови у позові КПТМ «Криворіжтеломережа», навіть за його обґрунтованості. Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову лише з формальних підстав, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року.

Наявність цих правовідносин також підтверджується договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення від 16.10.2015 року укладеного між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_2 (а.с.108)

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України "Про теплопостачання".

Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач має зобов'язання перед позивачем зі своєчасної оплати послуг з опалення, які надає КПТМ «Криворіжтепломережа».

Таким чином, знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, тому зобов'язаний оплачувати комунальні послуги.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань з оплати за надані послуги з постачання теплової енергії в повному обсязі у відповідача за період 01.01.2006 року по 01.01.2014 року існує заборгованість в сумі 3 035,72 грн. Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком заведеним на квартиру відповідача, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення ч.3 ст.267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст. 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа №6-25цс15) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 із заявою про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу до суду першої інстанції не звертався.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача КПТМ "Криворіжтепломережа" підлягає задоволенню, рішення суду має бути скасуванню з ухваленням, відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України нового рішення про задоволення позовних вимог КПТМ "Криворіжтепломережа" та стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за період з 01 січня 2006 року по 01 січня 2014 року в сумі 3 035,72 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" підлягають стягненню судовий збір в сумі 121,80 грн. 80 за розгляд справи в апеляційному суді та судовий збір у розмірі 243,60 грн. збір за розгляд справи у суді першої інстанції, а всього 365,40 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст.309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" задовольнити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість по оплаті за опалення за період з 01 січня 2006 року по 01 січня 2014 року в сумі 3 035,72 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у розмірі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: