Справа № 466/2824/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

«03» червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Зима І.Є.

при секретарі Лелик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

у с т а н о в и в:

16.03.15 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визначити місце проживання сина - ОСОБА_3, 2001 р.н., з батьком , залишивши його на утриманні та вихованні за адресою - АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим , що шлюб з відповідачкою розірвано 16.04.15р. за рішенням суду. Остання відмовляється доглядати сина, не виконує своїх материнських обов'язків, нехтує сімейними цінностями та в найближчий час має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання. Вважає, що проживання дитини з ОСОБА_2 негативно вплине на його подальший розвиток та виховання. Також вказує на те, що він працює, отримує стабільний дохід, має постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає.

З огляду на такі факти, просить постановити рішення про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з ним, ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Крім того позивач пояснив, що протягом останнього року син проживає з ним в трьохкімнатній квартирі . Дитині забезпечені всі налжені умови для життя та розвитку. Він відвідує додаткові заняття та гуртки, перебуває на повному утриманні батька. Відповідачці не перешкоджають у спілкуванні з дитиною, проте вона сама такого уникає. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що дійсно відносини з колишнім чоловіком у неї не склались, внаслідок чого протягом останнього року вони проживають окремо. Позивач проживає з сином у квартирі, що належить йому на праві власності, а відповідач тимчасово проживає у однокімнатній квартирі своєї матері. В зв"язку з тим, що вона не може знайти роботи на Україні, вона періодично виїздить на заробітки за кордон. Проте це не постійна робота. На даний час вона планує виїхати за межі України на 4 місяці, впродовж яких її син міг би жити у бабусі, яка б ним опікувалась . Не заперечила ту обставину, що саме батько матеріально забезпечує сина.

Представник третьої особи Шевченківської РА ЛМР Брикса Р.З. в судовому засіданні пояснив, що враховуючи інтереси дитини орган опіки та піклування прийшов до висновку, що слід визначити місце проживання сина сторін з батьком. Так, таке побажання висловив на засіданні опікунської ради сам хлопчик. Крім того було встановлено, що дитина перебуває на повному матеріальному утриманні батька, проживає з ним протягом останнього року, де забезпечений всіма належними умовами для розвитку . Саме батько цікавиться його навчанням, відвідує школу, спілкується з педагогами . Мати самоусунулась від виховання сина .

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Батьками малолітнього ОСОБА_3, 2001 року народження є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, як це вбачається із свідоцтва про народження /а.с. 7/

Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини..

Відповідно до ч.1,2 ст. 161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як встановлено в судовому засіданні дитина проживає з батьком, мати самоусунулась від виховання та утримання сина.

Згідно акту обстеження матреіально-побутових умов життя дитини, складеного 12 березня 2015року головою правління ОСББ «Санчо Панча 18» Ярмошевич А.М., позивач ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 проживають АДРЕСА_1. В квартирі є три житлові кімнати площею 97,8 кв.м. Квартира відповідає санітарно-технічним нормам.

Згідно характеристики ТзОВ «АКО Індастріс» від 12.01.15р. та довідки з місця роботи від 13.01.15р., позивач ОСОБА_1 працює на посаді комірника у вказаному товаристві, зарекомендував себе з позитивної сторони та його заробітна плата за період з січня по грудень 2014 року загалом складає 56 254,40 грн. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, дитина висловила своє побажання проживати саме з батьком.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір»ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 161 Сімейного кодексу України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визначити місце проживання неповно

літнього ОСОБА_3, 2001 року народження, залишивши його на утриманні та вихованні батька - ОСОБА_1 та визначити місце його проживання - місце проживання батька ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: І. Є. Зима