Справа № 352/1508/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1168/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тисменицького районного суду від 24 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

29 вересня 2015 року державний виконавець відділу ДВС Тисменицького РУЮ звернувся до суду із поданням про обмеження ОСОБА_3 як боржника у праві виїзду за межі України з тимчасовим вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання ним зобовязань.

Подання державний виконавець обґрунтував тим, що на виконанні відділу ДВС Тисменицького РУЮ перебуває зведене виконавче провадження за виконавчими листами №352/1508/13-ц від 05 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в розмірі 229,40 гривень, №2-761/11 від 28 липня 2011 року про стягнення. боргу в розмірі 69 745, 07 гривень, №2-470/10 від 14 червня 2010 року про стягнення 42 098, 23 гривень. На час звернення з поданням в добровільному порядку боржником вимогу не виконано.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 24 квітня 2015 року подання задоволено.

На дану ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Апелянт у скарзі зазначає, що висновок суду про ухилення від виконання зобовязання є неправильним. Не заперечує наявність бору перед банківськими установами, однак своєчасно погасити його не міг з обєктивної причини. Тривалий час на тяжку хворобу хворів батько, тому багато коштів витратив на його лікування. Вважає, що суд допустив порушення ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України, згідно яких особа має право вільно залишати територію України та право на свободу пересування і безпідставне обмеження цих прав є недопустимим.

Вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задоволити.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції прийшов до висновку, що боржник ухиляється від виконання своїх зобовязань згідно рішень Тисменицького районного суду від 24 квітня 2010 року, 30 червня 2011 року, 27 вересня 2013 року про повернення кредитної заборгованості.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду є помилковим, зробленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та постановлення нової.

За правилами ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Тисменицького районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №352/1508/13-ц, виданого Тисменицьким районним судом згідно рішення Тисменицького районного суду від 27 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в розмірі 229, 40 гривень; виконавчого листа №2-761/11, виданого Тисменицьким районним судом згідно рішення Тисменицького районного суду від 30 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Тлумацького відділення №6349 заборгованості в сумі 69745, 07 гривень, виконавчого листа №2-470/10, виданого Тисменицьким районним судом згідно рішення Тисменицького районного суду від 27 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 41562, 60 гривень заборгованості за кредитним договором, 415, 63 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 66-73).

Однак вирішуючи подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України суд першої інстанції повинен був врахувати, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішеннями обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Суд першої інстанції повинен був взяти до уваги, що ухилення - це навмисне чи інше свідоме невиконання обовязків, особа, яка має невиконані зобовязання і не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання, а не лише за наявності невиконаного зобовязання, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що у поданні державним виконавцем не зазначено доказів про навмисне чи інше свідоме невиконання боржником обовязків, не зясував від яких дій він ухилявся, чи перешкоджав проведенню стягнення боргу, тому помилково, за обставин на які посилався державний виконавець, тільки на сам факт невиконання зобовязання, обмежив право ОСОБА_3 як боржника у праві виїзду за межі України з тимчасовим вилученням закордонного паспорта.

Колегія суддів вважає, що з підстав наведених у поданні, державним виконавцем Музика І.В. не може бути обмежений у праві виїзду за межі України.

У звязку з тим, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 312-315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 24 квітня 2015 року скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Тисменицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з тимчасовим вилученням паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань згідно зведеного виконавчого провадження за виконавчими листами №352/1508/13-ц, №2-761/11, №2-470/10 відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_4