Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/941/15-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 72 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою прокурора Малинського району Житомирської області в інтересах територіальної громади м. Малина в особі Малинської міської ради про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року прокурор Малинського району Житомирської області в інтересах територіальної громади м. Малина в особі Малинської міської ради звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, а саме квартиру АДРЕСА_1 та 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 відумерлою. Обґрунтував заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_2. Спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_4 Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 Спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не має, що відповідно до ст.1277 ЦК України є підставою для визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2015 року заяву задоволено. Визнано відумерлою спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, а саме квартиру АДРЕСА_1, 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 та передано це майно у власність Малинської міської ради.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 була власником 47/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_2. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори подав її син ОСОБА_4 Останній був власником квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви суд виходив з того, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири та частини будинку, оскільки у ОСОБА_4 спадкоємців не існує, а відтак є підстави для застосування вимог ст.1277 ЦК України.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_5, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму ст.1277 ЦК України.

Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України.

Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України щодо визнання спадщини відумерлою застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим кодексом пройшло не менше одного року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, положення ст.1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року.

Суд першої інстанції не врахував, що Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 Української РСР не заявлялася.

Оскільки судом порушені норми матеріального права, судове рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309,314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви прокурора Малинського району Житомирської області в інтересах територіальної громади м. Малина в особі Малинської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді