Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 25.09.2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МKL6GK, згідно якого останній було надано грошові кошти (кредит) в сумі 40 603,23 доларів США із сплатою 15% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 25.09.2018 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором 25.09.2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір № МKL6GK, за умовами якого ОСОБА_1, передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 83,50 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Коритняни, вул. Миру, 37а та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2010 року, яке набуло законної сили, звернено стягнення на вищевказаний предмет іпотеки.

Позивачем предявлено вимогу виселитись (звільнити) протягом 30 днів разом з членами сімї та іншими мешканцями з вищезазначеного житлового будинку. Оскільки ОСОБА_1, вимога банку про звільнення помешкання у встановлений строк не виконана, вони змушені звернутись до суду.

У судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МKL6GK, згідно якого останній було надано грошові кошти (кредит) в сумі 40 603,23 доларів США із сплатою 15% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 25.09.2018 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором 25.09.2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір № МKL6GK, за умовами якого ОСОБА_1, передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 83,50 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Коритняни, вул. Миру, 37а та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2010 року, яке набуло законної сили, звернено стягнення на вищевказаний предмет іпотеки.

Позивачем предявлено вимогу виселитись (звільнити) протягом 30 днів разом з членами сімї та іншими мешканцями з вищезазначеного житлового будинку. Оскільки ОСОБА_1, вимога банку про звільнення помешкання у встановлений строк не виконана, вони змушені звернутись до суду.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться.

Згідно ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що вимога ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення (звільнення) протягом 30 днів з житлового будинку, останньою не виконана.

Частиною 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Так, як у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 224, 226, 227, 233 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з всіма членами її сімї та іншими мешканцями з житлового будинку, що знаходиться за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Коритняни, вул. Миру, 37а.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», понесений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Леміш О.М.