Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"04" червня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кашицької С. А., при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 13.10.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики у простій письмовій формі, згідно якого відповідач одержав від нього в борг під розписку суму в розмірі 1500,00 грн. Строк повернення позики, розмір процентів за користування грошовими коштами сторонами в договорі не встановлені. До теперішнього часу відповідачем грошові кошти повернено не було. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 13.10.2014 року в сумі 1500,00 грн., 30% річних (рівень облікової ставки НБУ України) за його користування в розмірі 90,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутністю, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2014 року ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 в борг під розписку 1500,00 грн. Строк повернення позики, розмір процентів за користування грошовими коштами сторонами в договорі не встановлені.

Відповідно до ч.1 ст.1043 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Вивчивши обставини справи суд прийшов до висновку, що відповідач обов'язків не виконав, суму боргу позивачу у зазначений строк не повернув, в зв'язку з чим, з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1500,00 грн.

Відповідно до ст.1048 ч.1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 процентів за користування грошовими коштами необхідно відмовити з наступних підстав.

Позивач, в своїй позовній заяві просить стягнути на його користь проценти за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України - 30% річних керуючись ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері надання фінансових послуг. Однією з фінансових послуг згідно з п.6 ч.1 ст.4 цього Закону є надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

В п.7 ч.1 ст.1 Закону зазначено, що учасниками ринку фінансових послуг є особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України.

У п.п.16,18 ч.1 ст.1, п.3 ч.1, ст.6, ст.ст. 9, 12, 16-1, 18, 31 та 34 Закону врегульовані відносини, пов'язані з участю фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, у сфері фінансових послуг.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 цього Закону кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під проценти є фінансовим кредитом. Фінансовий кредит відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону, вважається фінансовою послугою. Суб'єкти, які мають право на здійснення операцій з надання фінансових послуг визначенні ст.5 Закону, до них віднесені фінансові установи, а також фізичні особи-підприємці. Останні можуть надавати такі послуги лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону метою надання фінансової послуги є отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Надання коштів під процент є отримання прибутку, що, в свою чергу, є головною ознакою підприємницької діяльності. Здійснення фізичною особою права на підприємницьку діяльність згідно ч.2 ст.50 ЦК України можливо за умови її державної реєстрації, тобто набуття статусу фізичної особи-підприємця.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не може надавати фінансову послугу, метою якої є отримання прибутку у вигляді процентів від суми позики, оскільки він не входить до переліку суб'єктів, які мають право на здійснення операцій з надання фінансових послуг.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що підтверджується наданими суду доказами та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу в розмірі 1500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 224 - 228 ЦПК України, ст. ст. 23, 50 ч.2, 1043, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.1 ч.1 п.п.3,5,7,16,18, ст.4 ч.1 п.6, ст.6, 9, 12, 16-1, 18,31,34 Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає за адресою: м.Маріуполь, АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, який проживає за адресою: м.Маріуполь, АДРЕСА_4, суму боргу за договором позики від 13.10.2014 року в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень), витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційній суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. А. Кашицька