Справа № 489/6333/15-ц
Номер провадження 2/489/3025/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), ОСОБА_4 (далі-відповідач 3) третя особа - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання права власності,

встановив

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений договір дарування. Зазначає, що при зверненні до Реєстраційної служби ММУЮ Миколаївської області для реєстрації прав на 1/3 частку отриманої за вищевказаним договором квартири отримав відмову через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. За таких обставин, позивач позбавлений можливості розпорядитись вказаною часткою квартири.

На підставі викладеного, просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частку спірної квартири.

Позивач та його представник в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення.

Відповідачі 1, 2 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 23.04.2011 ОСОБА_2 подарувала, а позивач, відповідач 2 і відповідач 3 прийняли у рівних частках кожен по 1/3 частці дарунок - квартиру №50 за адресою: вул. Електронна, 68 в м. Миколаєві.

Рішенням від 18.09.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ММУЮ Миколаївської області позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на 1/3 частку спірної квартири.

Представник відповідача ОСОБА_4 вказала, що відповідач не заперечує права власності позивача на 1/3 частку квартири, однак вважає, що позивач може іншим чином захистити своє право, а саме отримати дублікат договору.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса ОСОБА_5 нею позивачу відмовлено у видачі дубліката договору та роз'яснено, що дублікат видається у разі втрати або зіпсування оригіналу та за письмовою заявою осіб щодо яких учинялася нотаріальна дія.

За таких обставин, без письмової заяви всіх сторін правочину позивач не може отримати дублікат договору дарування.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.

У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.

Заперечення представника відповідача щодо того, що позивач міг здійснити відчуження своєї частки і тепер знову отримає правовстановлюючий документ є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що його право не зареєстровано, що унеможливлює відчуження частки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право власності позивача неможливо внаслідок втрати останнім оригіналу договору дарування.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 57, 60, 88, 212-214 ЦПК, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частку двокімнатної квартири №50, розташованої за адресою: вул. Електронна, 68 в м. Миколаєві, отриману за договором дарування від 23 квітня 2011 року посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в реєстрі за № 1473.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв