Справа № 752/3102/15-ц
Провадження №: 2/752/2757/15
22 травня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Пасинок В.С.
за участю секретаря - Власенко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Голосіївський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Останній мотивував тим, що є власником частини квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, який протягом останніх років у зазначеній квартирі не проживає, витрат по її утриманню не несе. Вказав також про те, що жодних домовленостей між ними щодо збереження за відповідачем права користування квартирою не досягалось та порядок користування квартирою не встановлювався. Він змушений самостійно сплачувати за відповідача комунальні послуги, що негативно впливає на його матеріальний стан, а також реєстрація відповідача порушує його на користування квартирою, а також перешкоджає у реалізації його права на відчуження останньої.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи за місцем державної реєстрації повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надавав, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомили.
Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що позивач у справі є власником 36/100 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).
Відповідно до довідки КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» форми № 3 від 28 січня 2015 року № 106 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, а також відповідач у справі (а.с. 6).
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У даному випадку право власності у позивача на частину квартири АДРЕСА_1 виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку.
Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України).
Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном (ст. 403 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час не проживає у АДРЕСА_1, не несе витрат по її утриманню, в останній відсутні його речі, жодних претензій щодо користування вказаною квартирою не висував.
Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зареєстрованим у спірній квартирі не проживає в ній тривалий час та не цікавиться вказаним житлом, з огляду на те, що відповідач не несе ніяких витрат щодо сплати комунальних послуг, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 391, 401, 402, 403, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Голосіївський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Пасинок