Справа № 575/412/15-ц
Провадження № 2/575/159/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2015 р. смт. Велика Писарівка
В.Писарівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.
за участю секретаря Доценко Т.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
ОСОБА_2 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 08.04.2003 року у Кириківській селищній раді В.Писарівського району Сумської області, актовий запис № 06, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Спільне життя не склалось з різних причин, сторони подружніх та сімейних стоунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, від добровільної участі в матеріальному утриманні неповнолітньої дитини відповідач ухиляється. За таких обставин позивач просить позов задовольнити.
Позивач у судовому засіданні на позов підтримала у повному обсязі, на його задоволенні наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про місце, день та час судового розгляду справи завчасно та належним чином повідомлений, заперечення проти позову та заяви про розгляд справи без його участі не подав, у зв'язку з чим суд вирішує справу у відповідності до ст.ст.169, 224-226 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.
Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Згідно ст.ст. 111,112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з'ясувати фактичні взаємини подружжя, і зобов'язаний вжити заходів щодо їх примирення, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з'явився, та в силу того, що судовий розгляд здійснюється упродовж розумного строку, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Кириківській селищній раді В.Писарівського району Сумської області 08.04.2003 року, актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні (а.с.7,8).
Сторони проживають за однією адресою, але шлюбних та сімейних стосунків сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач заперечення проти позову не подав. Отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.
З'ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд також враховує ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України, в якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства.
Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції про дискримінацію жінок в частині першій підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу.
Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу у подальшому іменуватися цим прізвищем або поновити своє дошлюбне прізвище.
У відповідності до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.
Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька.
У відповідності до свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1,, у графі «батько» значиться ОСОБА_3 (а.с.7).
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивач працює на посаді палатної медичної сестри В.Писарівської ЦРЛ, де отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 2450,33 грн. (а.с.9), інших джерел доходів не має, тому не має можливості самостійно надавати неповнолітній дитині належне матеріальне утримання та забезпечувати власні потреби.
Судом також встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров'я, інвалідом не являється, має постійне місце роботи (відокремлений підрозділ Смородянської дистанції колії ДП Південної залізниці м.Тростянець) та заробіток, тому має можливість надавати на утримання неповнолітньої дитини матеріальну допомогу у визначених законодавством розмірах.
У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Враховуючи обставини справи, думку позивача щодо прізвища після розірвання шлюбу та щодо розподілу судових витрат, з урахуванням майнового стану сторін, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити, розірвавши шлюб між сторонами та стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, а також судовий збір на користь держави.
на підставі ст.ст.110,111,112,114,180,181,182,183,191 Сімейного Кодексу України,
керуючись ст.ст. 10,11,27,31,60,209,212,214,215,224-226,367 ЦПК України, суд -
Цивільний позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у Кириківській селищній раді В.Писарівського району Сумської області 08.04.2003 року, актовий запис № 06.
ОСОБА_2 після розірвання шлюбу іменувати за прізвищем - ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 гривні 60 копійок в рахунок повернення сплаченої суми судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця сел.Кириківка Великописарівського району Сумської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.04.2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через В.Писарівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 червня 2015 року.

Суддя: А.І.Савєльєва