Справа № 366/1252/15-ц
Провадження №2/366/277/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

09 червня 2015 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Онищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою позики, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за угодою позики у розмірі 34000 гривень, а також судовий збір у розмірі 340 гривень.

Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 30.06.2014 року між ним та відповідачем була укладена угода позики на суму 34000 грн., того ж дня позивач передав відповідачу обумовлену суму.

Згідно угоди ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання повернути позивачу суму боргу до 28.02.2015 року, однак на момент подачі позову до суду відповідач не повернула вказаної суми.

Позивач вважає, що оскільки відповідач не належним чином виконала зобов'язання, то позивач має право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за угодою в розмірі 34000 гривень.

В судове засідання позивач з'явився; звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи в заочному порядку.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 09.06.2015 року Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою позики підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у позивача грошові кошти в сумі 34000 гривень та зобов'язалася повернути ОСОБА_1 вищевказані кошти в повному обсязі до 28 лютого 2015 року, що підтверджується розпискою від 30 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частини 1, 3 статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З пояснень позивача, які він надав в судовому засіданні вбачається, що відповідач не повернула йому суму позики в обумовлений строк, а на неоднаразові прохання ОСОБА_1 повернути борг, ОСОБА_2 відповідала відмовою. Таким чином, у порушення умов договору позики, а також статей 509, 526, 1049 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за угодою позики, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

У зв'язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення позивачу суми позики у передбачений договором строк, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На основі вищевикладеного, керуючись статтями 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 1046, 1049 ЦК України, статтями 57, 60, 64, 88, 213-215, 224-228, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за угодою позики у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 340 (триста сорок ) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя А.А. Корчков