У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Гончарук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2014 року Подільським районним судом м. Києва постановлено заочне рішення по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення постановлено за відсутності відповідача.

Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що він не був присутній в судовому засіданні, оскільки не знав про день і час розгляду справи. Про наявність судового процесу він дізнався 20 березня 2014 року, під час телефонної розмови, коли зателефонував повідомити про чергове внесення коштів, зі слів працівників банку і які знали про його відсутність в м.Києві. Користуючись його безвихідною ситуацією, ввели його в оману про можливість вирішення питання мирно, а саме шляхом закриття простроченої заборгованості та залишення позову без розгляду. Крім того, є платіжні доручення та відомості, які мають істотне значення для вирішення справи.

Просив скасувати заочне рішення від 11 березня 2014 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні відповідач підтримав заяву про скасування заочного рішення з тих же підстав, просив заяву задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні з заявою не погодилася, просив відмовити в її задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 повторно не з»явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив.

Про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які були повернуті в зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 51-52, 56, 62-65).

Дані про повідомлення суду відповідачем про поважність причин неявки в судове засідання в матеріалах справи відсутні, як відсутня і заява про відкладення розгляду справи.

Суд вважає, що відповідачем не зазначені докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, і які не були враховані судом при постановленні рішення, що призвело до порушення його прав. Посилання відповідача на квитанцію від 20.03.2014 року про те, що 20.03.2014 року ним було погашено заборгованість в сумі 20 847,22 грн. ( а.с.79) не може бути доказом, який має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки рішення суду було постановлено 11.03.2014 року, розмір заборгованості за кредитним договором враховувався станом на 24.10.2013 року, а заборгованість частково була погашена вже після винесення рішення. Будь-яких інших доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи відповідачем не надано.

З огляду на це, підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 228 - 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяН. Г. Сербіна