АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4454/15 Справа № 182/6786/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багрова А. Г. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

12 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі, третя особа: Приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року ,-

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до суду про відшкодування шкоди. Просить стягнути на її користь 65 тис. грн. відшкодування шкоди, оскільки відповідач не зберіг майно - електрокар, яке було описано за борги ПП „Дніпрянка", власником якого є її чоловік, а оскільки ПП „Дніпрянка" створювалось за спільні кошти сім'ї, то власність ПП „Дніпрянка" є спільною сумісною власністю і тому внаслідок незбереження відповідачем цього майна їй завдано матеріальну шкоду та моральну шкоду в розмірі 50 тисяч гривень. Позивачка уточнила позовні вимоги та відповідно до статті 1192 ЦК України просила зобов'язати відповідача відшкодувати шкоду в натурі відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи для відновлення пошкодженої речі (а.с.50).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі, третя особа: Приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування шкоди - відмовлено (а.с.56-57).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 71-73).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що чоловік позивачки ОСОБА_3 є засновником та керівником ПП „Дніпрянка" ( а.с.27-29). Виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року про стягнення з ПП „Дніпрянка" суми боргу 78439,54 грн. в 2011 році було описане та арештоване майно ПП „Дніпрянка"( а.с.10-13). Описане майно було передано на зберігання Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки. Постановою від 04.12.2012 року начальником відділу державної виконавчої служби НМРУЮ проведено перевірку виконавчого провадження та внаслідок того, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні документальні підтвердження того, що описане й арештоване майно належить боржнику ПП „Дніпрянка", скасував акт опису й арешту майна від 03.08.2011 року та від 05.11.2011 року. ( а.с.21-22). 06.09.2013 року виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року про стягнення з ПП „Дніпрянка" суми боргу 78439,54 грн. в 2013 році було описане та арештоване майно ПП „Дніпрянка"( а.с.18-20) та передано за зберігання ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належних та допустимих доказів того, що електрокар належить ПП „Дніпрянка" та відповідно є спільною сумісною власністю подружжя, позивачем суду не надано, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачка не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої позовні вимоги та не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував вимоги уточненої позовної заяви, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи та оскаржуваним рішенням суду, і вбачається, що суд розглянув справу в межах заявлених позивачкою позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: