Провадження №2/405/1995/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю представника відповідача Єрьоменка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акустика» про стягнення трьох процентів річних, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ПАТ «Акустика», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь три проценти річних в розмірі 23 401 грн. 55 коп., зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що 31 жовтня 2012 року рішенням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було задоволено його (позивача) позовні вимоги до ПАТ «Акустика» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, стягнуто з ПАТ «Акустика» на його користь грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США, що станом на дату розгляду справи еквівалентно 799 300 грн. 00 коп. Зазначене рішення суду набрало законної сили 31 жовтня 2012 року, однак відповідачем рішення суду не виконано, грошові кошти не сплачено, відповідач продовжує користуватися належними йому грошовими коштами, що, в свою чергу, не позбавляє його (позивача) права на отримання від відповідача сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 червня 2014 року, стягнуто з відповідача за період по 17 листопада 2013 року 3% проценти річних в розмірі 21 161 грн. 52 коп.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги, що з відповідача ПАТ «Акустика» стягнуто загалом 40 108 грн. 17 коп., залишок боргу становить 759 191 грн. 83 коп., у зв'язку з чим розмір 3% процентів річних, що підлягають стягненню з відповідача за період з 17 листопада 2013 року по 25 листопада 2014 року (в період з 17 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року залишок заборгованості 767 637 грн. 46 коп., з 01 травня 2014 року по 30 травня 2014 року залишок заборгованості 764 360 грн. 31 коп., з 31 травня 2014 року по 25 листопада 2014 року 759 193 грн. 83 коп.) становить 23 401 грн. 55 коп.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який представляє інтереси позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26 листопада 2014 року, в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в поданій на адресу суду за вх.№2188 від 28 січня 2015 року заяві про збільшення позовних вимог, просив провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 27 020 грн. 73 коп. за період з 17 листопада 2013 року по 23 січня 2015 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними, просив відмовити позивачу в їх задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що зобов'язання відповідача виникли за рішенням суду, а не з договірних зобов'язань, які мали б місце до судового рішення, як-то заборгованість за договором позики, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Крім того, представник відповідача зазначив, що станом на 23 вересня 2014 року залишок боргу становить 759 139 грн. 61 коп. Окрім того, представник відповідача зазначив, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ПАТ «Акустика» та постановою зазначеного суду від 05 березня 2015 року ПАТ «Акустика» визнано банкрутом, у зв'язку з чим вимоги позивача мають бути пред'явлені до ліквідатора ПАТ «Акустика».

Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, заслухавши заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Акустика» було задоволено. Стягнуто з ПАТ «Акустика» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США, що станом на дату розгляду справи еквівалентно 799 300 грн. 00 коп.

При цьому, судом касаційної інстанції встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Акустика» (правонаступником якого є ПАТ «Акустика») та ОСОБА_2 було укладено договір ручних грошей №1 для купівлі-продажу цілісного комплексу ПАТ «Акустика» (договір завдатку), за умовами якого сторони зобов'язалися укласти в майбутньому, у строк до 2 червня 2008 року, договір купівлі-продажу цілого комплексу, розташованого у АДРЕСА_1 на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Того ж дня між ВАТ «Акустика» (правонаступником якого є ПАТ «Акустика») та ОСОБА_2 було укладено договір ручних грошей № 1 для купівлі-продажу цілісного комплексу ВАТ «Акустика» (попередній договір), за умовами якого сторони зобов'язалися укласти в майбутньому, у строк до 30 листопада 2007 року, договір купівлі-продажу цілого комплексу, розташованого у АДРЕСА_1 на умовах та в порядку, визначених цим договором. Пунктом 2.1 договору встановлено, що покупець зобов'язується протягом п'яти днів з моменту підписання попереднього договору сплатити продавцю завдаток у сумі 100 тис. доларів США. Після сплати цих коштів продавець ПАТ «Акустика» здійснює підготовку всіх необхідних документів для укладення договору купівлі-продажу.

На виконання умов попереднього договору ОСОБА_2 перерахував на користь відповідача 100 тис. доларів США через банківську установу, що підтверджується платіжним дорученням від 19 жовтня 2007 року ПАТ «Парекс Банк».

Факт отримання ПАТ «Акустика» зазначених коштів сторонами не спростований та не заперечується, що в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню.

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

З аналізу зазначеної норми статті вбачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний сторонами договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти.

Згідно зі ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За таких обставин, підписаний сторонами договір є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Оскільки факт отримання ПАТ «Акустика» грошових коштів у розмірі 100 тис. доларів США сторонами не заперечується, натомість, підтверджується платіжним дорученням банківської установи, а договір є нікчемним, у даному випадку до даних правовідносин слід застосувати у даному реституцію, тобто повернути все одержане за договором.

З наведеного вбачається, що у відповідача ПАТ «Акустика» виникло грошове зобов'язання повернути позивачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що станом на дату розгляду справи еквівалентно 799300 грн.

Зазначене рішення суду касаційної інстанції відповідно до ч.1 ст.349 ЦК України набрало законної сили 31 жовтня 2012 року.

Судом також встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 червня 2014 року, з урахуванням встановлених рішенням суду касаційної інстанції від 31 жовтня 2012 року фактичних обставин, стягнуто з ПАТ «Акустика» на користь ОСОБА_2 3% річних в розмірі 21 161 грн. 52 коп.

Зазначене рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 25 червня 2014 року.

Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язкові для всіх суб'єктів права та підлягають виконанню на всій території України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як на підстави позовних вимог позивач послався на зазначені вище судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції, а також на те, що відповідачем рішення суду теперішній час не виконано, грошові кошти не сплачено, відповідач продовжує вільно та на власний розсуд користуватись належними йому грошовими коштами, на підставі чого наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін щодо продовження користування відповідачем грошовими коштами, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України.

Положеннями Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як зазначено вище, у відповідача ПАТ «Акустика» виникло грошове зобов'язання повернути позивачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 799 300 грн.

Зазначені обставини не спростовані представником відповідача під час судового розгляду справи.

При цьому судом відзначається, що набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошової суми та звернення його до виконання не є підставою для припинення грошового зобов'язання, а боржник несе обов'язок сплатити 3% річних від простроченої суми за час до виконання рішення суду про стягнення суми.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 21 161 грн. 52 коп. за період з 31 жовтня 2012 року і по 17 листопада 2013 року.

Позивачем пред'явлено позовні вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «Акустика» 3% річних в розмірі 27 020 грн. 73 коп. за період з 17 листопада 2013 року по 23 січня 2015 року.

При цьому, позивачем проведено розрахунок 3% річних за період з 17.11.2013 року по 30.04.2014 року з суми 767 637 грн. 46 коп. за 164 дні (термін прострочення) = 10 347 грн. 33 коп.; з 01.05.2014 року по 30.05.2014 року з суми 764 360 грн. 31 коп. за 30 днів (термін прострочення) = 1 884 грн. 72 коп.; з 31.05.2014 року по 23.01.2015 року з суми 759 193 грн. 83 коп. за 237 днів (термін прострочення) = 14 788 грн. 68 коп., загальна сума 27 020 грн. 73 коп.

Представником відповідача зазначений розрахунок не оспорений, лише зазначено, що станом на 23 вересня 2014 року залишок боргу становить 759 139 грн. 61 коп., в той час як позивачем за вказаний період нарахування 3% річних проводилося з залишку боргу в розмірі 759 193 грн. 83 коп., а не 759 139 грн. 61 коп.

Відповідно до відмітки державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області у виконавчому листі №1111/23/12, виданому Ленінським районним судом м.Кіровограда 26 грудня 2012 року, про стягнення з ПАТ «Акустика» на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 100 000 доларів США, що станом на дату розгляду справи еквівалентно 799 300 грн., 23 вересня 2014 року на підставі ст.ст.49, 67 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа закінчено. Стягнуто боргу - 40 160 грн. 39 коп. Залишок боргу становить 759 139 грн. 61 коп.

В свою чергу, з урахуванням наданих сторонами доказів, а також приймаючи до уваги, що станом на 23 вересня 2014 року залишок боргу становить 759 139 грн. 61 коп., позивачем під час судового розгляду справи суду не було надано інший розрахунок 3% річних, суд вважає, що нарахування 3% річних за період з 31 травня 2014 року по 23 січня 2015 року слід проводити з суми 759 139 грн. 61 коп. за 237 днів (термін прострочення) х 3% /365 х 759 139 грн. 61 коп. = 14 787 грн. 62коп.

Загальна сума 3% річних за період з 17 листопада 2013 року по 23 січня 2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Акустика» на користь позивача ОСОБА_2 становить 27 019 грн. 67 коп. (10 347 грн. 33 коп. + 1 884 грн. 72 коп. + 14 787 грн. 62 коп.).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ПАТ «Акустика» на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (що документально підтверджується квитанціями від 26.11.2014 року на суму 243 грн. 60 коп., квитанція від 23.01.2015 року на суму 243 грн. 60 коп.)

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 15, 59, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акустика» про стягнення трьох процентів річних, - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акустика», , на користь ОСОБА_2, зареєстр. та прож. АДРЕСА_2 три проценти річних в розмірі 27 019 (двадцять сім тисяч дев'ятнадцять) грн. 67 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акустика», , на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова