Справа № 344/9581/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2822/2015
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Приватне підприємство «Техкомплект» про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» звернулося в суд з наведеним позовом, в обґрунтування якого зіслалося на те, що 06.10.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ПП «Техкомплект» був укладений Генеральний договір №20/2011 про здійснення кредитування, відповідно до якого банк відкрив позичальнику ліміт кредитування з максимальним лімітом заборгованості 5 000 000 грн. 27.02.2012 року між сторонами укладено Договір №1 про внесення змін до Генерального договору №20/2011, яким максимальний ліміт заборгованості збільшено до 7 500 000 грн. Відповідно до Договору №2 про внесення змін до Генерального договору, який сторони уклали 19.04.2012 року, максимальний ліміт заборгованості зменшено до 6 000 000 грн. 06.10.2011 року та 27.02.2012 року між сторонами також були укладені Додаткові договори №1 і №2 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року.

06.10.2011 року з метою забезпечення належного виконання зобовязань за вищевказаним Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, а також усіма додатковими договорами до нього та кредитними договорами, укладеними в його рамках, між банком, ПП «Техкомплект», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено Договір поруки №01/20/2011, відповідно до якого поручителі зобовязались відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань у повному обсязі. 27.02.2012 року та 19.04.2012 року між банком, позичальником та поручителями були укладені Додаткові договори №1 та №2 до Договору поруки №01/20/2011 від 06.10.2011 року.

Кредитні зобовязання позичальником належним чином не виконувались, у звязку з чим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року стягнуто з ПП «Техкомплект» на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість у розмірі 5 316 337,41 грн. Дане рішення набрало законної сили, однак позичальником не виконується.

26.06.2014 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» був укладений договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, а також усіма додатковими договорами до нього та кредитними договорами, укладеними в його рамках.

Таким чином, оскільки заборгованість позичальника ПП «Техкомплект» за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, додатковими договорами до нього та кредитними договорами, укладеними в його рамках, не погашена, то позивач набув право на звернення в суд із позовом про стягнення вищевказаної суми заборгованості в солідарному порядку із поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_4

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» заборгованість за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, Додатковим договором №1 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеного 06.10.2011 року, та Додатковим договором №2 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеного 27.02.2012 року, з усіма змінами та доповненнями у розмірі 5 316 337,41 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянти зазначають, що ухвалюючи рішення про солідарне стягнення з них, як з поручителів, кредитної заборгованості, суд першої інстанції не взяв до уваги п. 1.2. Договору поруки №01/20/2011 від 06.10.2011 року, в якому сторони погодили, що поручителі несуть відповідальність за виконання зобовязання боржником незалежно один від одного. Таким чином, суд допустив порушення ч. 3 ст. 554 ЦК України, за змістом якої особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно в тому випадку, якщо інше не встановлено договором поруки.

Також апелянти стверджують, що зазначення судом в резолютивній частині оскаржуваного рішення про стягнення з них, як з поручителів, кредитної заборгованості в розмірі 5 316 337,41 грн. окремо від боржника ПП «Техкомплект» подвоює суму боргу за отриманим кредитом. Оскільки на сьогоднішній день на виконанні у ДВС перебуває наказ Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з ПП «Техкомплект» суми боргу в розмірі 5 316 337,41 грн., а по даній цивільній справі також буде виданий виконавчий лист про стягнення вказаної суми заборгованості, то кредитор фактично отримає 10 632 674,82 грн. При цьому, якщо хтось із них, як поручитель, оплатить суму боргу, то по виконавчому провадженні по ПП «Техкомплект» ця оплата не зарахується як погашення заборгованості, оскільки позивач не просить стягнути борг солідарно з боржника та з кожного з поручителів окремо і, як наслідок, виконавча служба продовжуватиме стягнення боргу із ПП «Техкомплект». В тому ж випадку, якщо ПП «Техкомплект» погасить заборгованість, то така оплата також не зарахується, оскільки вони є боржниками згідно рішення суду від 04.11.2015 року у справі №344/9581/15-ц.

З цих підстав апелянти просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У засідання апеляційного суду апелянти не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника апелянтів ОСОБА_6 поступило письмове клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибути в судове засідання, так як перебуватиме у відрядженні в м. Харкові.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим.

Представник третьої особи ПП «Техкомплект» в судовому засіданні вважав доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а рішення суду незаконним.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.10.2011 року між ПАТ «Кредобанк» (ОСОБА_3) та ПП «Техкомплект» (Позичальник) укладено Генеральний договір №20/2011 про здійснення кредитування (далі Генеральний договір), відповідно до умов якого ОСОБА_3 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання відкрив Позичальнику ліміт кредитування з максимальним лімітом заборгованості 5 000 000 грн.

27.02.2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ПП «Техкомплект» укладено Договір №1 про внесення змін до Генерального договору, яким максимальний ліміт заборгованості збільшено до 7 500 000 грн.

19.04.2012 року між цими ж сторонами підписано Договір №2 про внесення змін до Генерального договору, яким зокрема, максимальний ліміт заборгованості зменшено до 6000000 грн.

Відповідно до п. 2.1.6. Генерального договору строк ліміту кредитування сторонами погоджено з 06.10.2011 року по 05.10.2016 року.

Згідно з п. 2.2. Генерального договору конкретні умови кредитування, а саме валюта (з переліку, зазначеного в п. 2.1. цього Договору), сума, цільове призначення та строк кредиту (кінцевий термін погашення кредиту), розмір процентної ставки, порядок погашення кредиту, форма та спосіб надання кредиту, графік погашення визначаються Додатковими договорами до цього Договору, що укладаються між сторонами, та є невід'ємною частиною цього Договору.

06.10.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ПП «Техкомплект» укладено Додатковий договір №1 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору про здійснення кредитування №20/2011 (далі Додатковий договір №1).

Відповідно до п. 1 та п. 1.1. Додаткового договору №1 в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 2.1.1. Генерального договору ОСОБА_3 зобов'язується відкрити Позичальнику кредитну лінію за лімітом заборгованості 5 000 000 грн. для погашення кредитної заборгованості Позичальника перед ПАТ «Кредобанк» згідно Договору кредитної лінії №11/2009 від 28.07.2009 року та для поповнення обігових коштів.

19.04.2012 року відповідно до Договору №1 про внесення змін в Додатковий договір №1 внесені зміни, в тому числі і в частині ліміту заборгованості, який зменшено до 3 500000 грн.

До Додаткового договору №1 сторонами укладено ще два договори про внесення змін: 30.07.2012 року - Договір №2 про внесення змін в Додатковий договір №1 та 06.12.2012 року - Договір №3 про внесення змін в Додатковий договір №1.

В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором, а також усіма додатковими договорами до нього та кредитними договорами, укладеними в його рамках, 06.10.2011 року між ПАТ «Кредобанк» (Кредитор), ПП «Техкомплект» (Боржник), ОСОБА_5 (Поручитель 1) та ОСОБА_4 (Поручитель 2) укладено Договір поруки №01/20/2011 (далі Договір поруки), відповідно до пункту 1.1. якого Поручитель 1 та Поручитель 2 зобовязуються відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, в тому числі дострокове, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за Генеральним договором №20/2011, укладеним між Боржником та Кредитором, а також усіма додатковими договорами до нього, які можуть бути укладені у майбутньому та усіма кредитними договорами, які будуть укладені в його рамках.

27.02.2012 року між ПАТ «Кредобанк», ПП «Техкомплект», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки №01/20/2011 від 06.10.2011 року, яким внесено зміни до п. 1 Договору поруки, та, зокрема, збільшено максимальний ліміт заборгованості за лімітом кредитування до 7 500 000 грн.

19.04.2012 року між цими ж сторонами укладено Додатковий договір №2 до Договору поруки №01/20/2011 від 06.10.2011 року, яким внесено зміни до п. 1 Договору поруки, та, зокрема, зменшено максимальний ліміт заборгованості за лімітом кредитування до 6 000 000 грн.

Також судом встановлено, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року у справі №909/985/13, яке набрало законної сили 04.08.2014 року, позов ПАТ «Кредобанк» в особі Івано-Франківського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» до ПП «Техкомплект» про стягнення заборгованості в сумі 5 316 337, 41 грн. задоволено та стягнуто з ПП «Техкомплект» на користь ПАТ «Кредобанк» в особі Івано-Франківського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» заборгованість за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, Додатковим договором №1 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеним 06.10.2011 року, та Додатковим договором №2 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеним 27.02.2012 року, з усіма змінами та доповненнями у розмірі 5 316 337,41 грн. та 68 820 грн. судового збору.

Відповідно до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальними документами №30 від 26.06.2014 року (далі Договір факторингу), укладеного між ПАТ «Кредобанк» (ОСОБА_3) та ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» (Новий кредитор), зокрема пункту 3.1., ОСОБА_3 відступив Новому кредитору (передав у власність нового кредитора) з 08.07.2014 року (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому, з дня їх виникнення) права вимоги в повному обсязі під фінансування від Нового кредитора, а Новий кредитор набув (прийняв у власність) від Банку з 08.07.2014 року (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому, з дня їх виникнення) права вимоги в повному обсязі та здійснив їх оплату (фінансування) Банку за плату.

Зі змісту Договору факторингу випливає, що ПАТ «Кредобанк» відступив (передав у власність) ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» права вимоги ПАТ «Кредобанк» до позичальника ПП «Техкомплект» за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеним між Банком та Позичальником, з усіма наступними змінами та доповненнями.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 25.06.2015 року у справі №909/985/13 замінено стягувача у виконавчому провадженні №47630346 (справа №909/985/13), а саме замінено ПАТ «Кредобанк» на правонаступника стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал».

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року у справі №909/985/13 позичальником ПП «Техкомплект» не виконано.

Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року про стягнення з позичальника ПП «Техкомплект» заборгованості за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року та додатковими договорами до нього у розмірі 5 316 337,41 грн. не виконано, а порука ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно Договору поруки №01/20/2011 від 06.10.2011 року не припинена, то позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» про стягнення в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів вищезазначеної заборгованості з огляду на наступне.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 4.1.4. постанови від 24 листопада 2014 року №1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» розяснив, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною.

Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання.

Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Як вбачається з п. 2.5. Договору поруки №01/20/2011 від 06.10.2011 року, сторони договору погодили, що поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, а п. 1.2. вказаного Договору поруки передбачено, що Поручитель 1 та Поручитель 2 несуть відповідальність за виконання зобовязання боржником незалежно один від одного.

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року та додатковими договорами до нього у розмірі 5 316 337,41 грн. Такий висновок суду не узгоджуються з вимогами ст. 554 ЦК України та умовами договору поруки.

З урахуванням наведеного та положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року та додатковими договорами до нього слід змінити, стягнувши вищевказану заборгованість з кожного з відповідачів окремо.

Крім того, при вирішенні питання судових витрат судом не враховано положення ст. 88 ЦПК України щодо пропорційного їх розподілу, а тому неправильно стягнуто ці витрати з відповідачів в солідарному порядку. Згідно платіжного доручення №402 від 03.07.2015 року позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» при подачі позовної заяви в суд оплачено 3 654 грн. судового збору. Таким чином, вказану суму судового збору слід розподілити між відповідачами, стягнувши з них на користь позивача по 1 827 грн. з кожного.

Тому в цій частині рішення суду також слід змінити.

Доводи апелянтів про те, що стягнення за оскаржуваним рішенням з поручителів заборгованості в розмірі 5 316 337,41 грн. окремо від боржника ПП «Техкомплект» подвоює суму боргу за отриманим кредитом, не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Тому подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

За приписами ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача кредитної заборгованості та витрат по оплаті судового збору змінити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» заборгованість за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, Додатковим договором №1 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеного 06.10.2011 року, та Додатковим договором №2 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеного 27.02.2012 року, з усіма змінами та доповненнями у розмірі 5 316 337,41 грн. (пять мільйонів триста шістнадцять тисяч триста тридцять сім гривень 41 коп.) та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 827 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» заборгованість за Генеральним договором №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, Додатковим договором №1 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеного 06.10.2011 року, та Додатковим договором №2 про надання відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору №20/2011 про здійснення кредитування від 06.10.2011 року, укладеного 27.02.2012 року, з усіма змінами та доповненнями у розмірі 5 316 337,41 грн. (пять мільйонів триста шістнадцять тисяч триста тридцять сім гривень 41 коп.) та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 827 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_7