Номер провадження: 22-ц/785/4353/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за уточненим позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» (ПАТ АБ «Південний») до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, відділ ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про зобов'язання не чинити перешкоди, виселення, стягнення судового збору за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року,

встановила:

10 квітня 2014 року ПАТ АБ «Південний» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, виселенні (а.с. 02-04).

Уточнивши позовні вимоги ПАТ АБ «Південний» просили суд: визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод ПАТ АБ «Південний» у користуванні житловим будинком, загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з житлового будинку, загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 243,6 грн. в рівних частках (а.с. 53).

В судовому засіданні:

- представник позивача просила залишити без розгляду позовні вимоги про визнання права власності на вищевказаний житловий будинок, в іншій частині з урахуванням наданих уточнень просила позов задовольнити (а.с. 125-126).

- представник відповідачки ОСОБА_6 проти задоволення уточненого позову заперечував;

- відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засіданні не з'явилися;

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, відділ ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області в судове засідання не з'явилися.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року уточнений позов ПАТ АБ «Південний» в частині визнання за позов ПАТ АБ «Південний» права власності на житловий будинок загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 211812 грн. в рахунок заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором №В 371 від 02 серпня 2006 року - залишений без розгляду (а.с. 133-134).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року уточнений позов ПАТ АБ «Південний» задоволено.

Суд першої інстанції вирішив:

- виселити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) з житлового будинку, загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 243,6 грн. в рівних частках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Задовольняючи вищевказаний позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

02 серпня 2006 року між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит на придбання нерухомості в сумі 45000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку повернення кредиту до 30 липня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12% річних (а.с. 17-18).

Додатковою угодою до кредитного договору було збільшено суму кредиту до 50000 доларів США (а.с. 16).

01 жовтня 2008 року додатковою угодою до кредитного договору було визначено, що проценти за користування кредитом сплачуються у розмірі 13% річних по заборгованості, яка обліковується на рахунку НОМЕР_2, та 14% річних по заборгованості, яка обліковується на рахунку НОМЕР_3 (а.с. 20-22).

02 серпня 2006 року між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_5 надав в забезпечення своїх зобов'язань за кредитним договором в іпотеку майно: житловий будинок, загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

Банк прийняв на себе зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_5 обумовлену договором суму кредитних коштів.

Умовами укладеного між банком та ОСОБА_5 кредитного договору визначено розмір, строки та порядок повернення позичальником банку отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Однак, в порушення вимог кредитного договору від № В371 від 02 серпня 2006 року та додаткових угод до нього, ОСОБА_5 не дотримувався встановлених строків та сум внесення платежів по кредитному договору, в результаті чого в нього виникла прострочена заборгованість перед банком, що стало підставою для звернення банку з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області, позов ПАТ АБ «Південний» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Південний» заборгованість за кредитним договором № В371 від 02 серпня 2006 року в сумі 56148,56 доларів США, що на день постановлення рішення за курсом НБУ складає 445016,64 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 120,00 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Південний» про реструктуризацію кредитної заборгованості - відмовлено (а.с. 05-13).

04 грудня 2014 року ПАТ АБ «Південний» на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого відділом ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області набув права власності на предмет іпотеки - житловий будинок № 24-а по вул. Кропивницького в м. Білгород-Дністровський Одеської області, оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і стягувач АБ «Південний» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_5

Вищевикладене підтверджується відповідним свідоцтвом від 04 грудня 2014 року, виданим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітовою Т.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1729 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 127-128).

На виконання вищевказаних вимог закону, 06 березня 2014 року за вих. №№0-86-7373 БТ, 0-86-7349 БТ, 0-86-7371 БТ, 0-86-7350 БТ0 банком на адресу відповідачів були направлені вимоги про виселення із наданням строку у 30 днів з дня отримання вимоги для здійснення виселення, які були отримані відповідачами 07 березня 2014 року, 11 березня 2014 року, що підтверджується підписами у відповідних кур'єрських накладних.

Однак, вимога про виселення залишена без виконання та відповідачі продовжують проживати в будинку (а.с. 48-52).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи направлення відповідачам у встановленому законом порядку вимоги про виселення та залишення її без виконання, набуття банком права власності на спірний будинок та неможливості повноцінно його реалізовувати у зв'язку із проживанням в ньому відповідачів, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення вищевказаних позовних вимог.

Судова колегія вважає, що з вищевказаним рішенням суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до невірного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області, позов ПАТ АБ «Південний» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Південний» заборгованість за кредитним договором № В371 від 02 серпня 2006 року в сумі 56148,56 доларів США, що на день постановлення рішення за курсом НБУ складає 445016,64 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 120,00 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Південний» про реструктуризацію кредитної заборгованості - відмовлено (а.с. 05-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається на підставах, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК, ст. 3 і 4 ЦПК України).

Як вбачається із п. 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку ст. 373 ЦПК України, суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Оскільки, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки банком не заявлялись - тому вимоги щодо виселення відповідачів є передчасними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передану в іпотеку житло є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їхніх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Під час розгляду позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК, статтями 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

З матеріалів даної справи не вбачається того, що всі відповідачі отримали письмові вимоги про добровільне звільнення спірного житлового будинку.

Отже, суд першої інстанції зазначених вище норм закону не врахував.

Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради.

Підставою для залучення вищевказаної особи стало те, що участь органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради в даній справі, необхідна для захисту інтересів неповнолітніх дітей, оскільки зазначений вище спір стосується нерухомого майна, право на яке мають неповнолітні діти (а.с. 67-68).

Однак, при ухваленні рішення, суд першої інстанції зазначив, що неповнолітні діти в цьому будинку не проживали та не були зареєстровані, хоча як вбачається з матеріалів даної справи, у спірному будинку зареєстрований та проживає син відповідача, ОСОБА_8, 2008 року народження (а.с. 77-81).

Також, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання врегульовано ст. 74 ЦПК України.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов'язковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України).

В цьому сенсі, судова колегія наголошує, що:

- в порушення вимог ст.ст. 27, 127, 128 ЦПК України, відповідачі з уточненими позовними вимогами належним чином не були ознайомлені;

- в порушення положень ст.ст. 74-76 ЦПК України, відповідачі не були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, яке закінчилось ухваленням вищевказаного рішення без участі відповідачів.

Вищевказані грубі порушення ЦПК України, також призвели до неправильного вирішення цієї справи, оскільки відповідачі були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права в розумінні приписів вищевказаних статей ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1-4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року по цивільній справі за уточненим позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, відділ ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про зобов'язання не чинити перешкоди, виселенні, стягнення судового збору - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, відділ ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про зобов'язання не чинити перешкоди, виселенні, стягненні судового збору - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна гривня 80 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда