УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: державний нотаріус Рудківської державної нотаріальної контори Слиш Любомир Теодорович, управління Держземагентства у Самбірському районі Львівської області, Чайковицька сільська рада Самбірського району Львівської області про визнання договору дарування фіктивним (недійсним) та скасування права власності (державного акту) на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи, просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки для ведення садівництва, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,07 га, укладений 23 листопада 2012 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2521 Державним нотаріусом Рудківською державної нотаріальної контори Слиш Л.Т.; визнати недійсним і скасувати право власності (державний акт на право власності) ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 2 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки для ведення садівництва, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,07 га, укладений 23 листопада 2012 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2521 Державним нотаріусом Рудківською державної нотаріальної контори Слиш Л.Т. Визнано недійсним і скасовано право власності (державний акт на право власності) ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 0,07 га, що розташована по АДРЕСА_1, призначену для ведення садівництва (особистого підсобного господарства), оформлене на підставі договору дарування земельної ділянки від 23 листопада 2012 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року рішення місцевого суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та вирішив спір по суті.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду, виходив з того, що позивач не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки чи її частини, не є стороною у договорі дарування, жодних її прав вчиненням договору не порушено. Зазначив, що при посвідченні оскаржуваного договору дарування, 23 листопада 2012 року, нотаріусом перевірено і встановлено, що земельна ділянка в податковій заставі не перебуває, земельна ділянка не перебуває під забороною, арештом, та не передана в іпотеку, на день укладення договору відсутні заборони на продаж або інше відчуження певним способом протягом установленого строку. Сторони, укладаючи даний договір, підтвердили вільний та свідомий характер волевиявлення, відповідність умов договору реальній домовленості сторін.

Висновки суду узгоджуються з роз'ясненнями викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова