АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5122/15
Справа № 199/1085/14-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, де треті особи Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, де треті особи Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 08.02.2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстровий номер 120).

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 121,80 грн. з кожного з відповідачів окремо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовитив повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2012 р. задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 53 415,00 грн., та судові витрати в розмірі 534,15 грн. Постановою державного виконавця від 29.11.2012 р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 15.11.2012 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та був наданий строк до 06.12.2012 р. на добровільне виконання рішення суду(а.с. 7).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2013 р. рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2012 р. було залишено без змін(а.с. 6).

18.07.2013 р. постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 11.07.2013 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 53 415,00 грн., та судові витрати в розмірі 534,15 грн., наданий строк боржнику добровільно виконати до 25.07.2013 р., а також був накладений арешт на майно, належне боржнику, в межах суми звернення стягнення - 53 514,00 грн.(а.с. 8), проте, рішення суду не виконано.

08.02.2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстровий номер 120), за яким ОСОБА_2 (син) подарував, а ОСОБА_4П.(батько) прийняв в дар вищевказану квартиру.

Проте, ОСОБА_2 мешкає у спірній квартирі з моменту укладення договору дарування до теперішнього часу, його батько - ОСОБА_4 фактично мешкає разом зі своєю сімєю в іншій квартирі АДРЕСА_2, яка розташована по сусідству зі спірною квартирою, а укладання спірного договору було направлено не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором, а на фіктивний перехід права власності на квартиру АДРЕСА_3 від сина до батька з метою приховання цього майна від виконання в майбутньому рішення суду за рахунок коштів, отриманих від його реалізації.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд правильно виходив з того, що оспорюваний договір порушує його інтереси, адже метою укладення даного договору є уникнення від відшкодування завданої відповідачем ОСОБА_2 позивачу дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди в розмірі 53 415,00 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що спірний договір дарування квартири не є фіктивним не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За результатами аналізу вказаної норми вбачається, що договір дарування спрямований на припинення права власності в дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи, договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій.

Посилання на те, що ОСОБА_4 зареєстрував місце свого проживання 29.04.2014 року у спірній квартирі, а тому є факт настання наслідків договору дарування є необґрунтованими, оскільки така реєстрація не спростовує висновків суду, а ОСОБА_4 так і не вселився у дану квартиру, він продовжує проживати у власній квартирі АДРЕСА_4, що свідчить про фіктивність договору дарування, адже реально подарунок так ніхто і не прийняв.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: