У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Прогрес-Плюс» про стягнення боргу, індексу інфляції та трьох відсотків річних за договором безвідсоткової зворотної фінансової допомоги та за зустрічним позовом про визнання договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, індексу інфляції та трьох відсотків річних за договором безвідсоткової зворотної допомоги, в обгрунтування якого зазначив, що 25 грудня 2010 року ним на підставі договору № 03-11/2010 від 16 листопада 2010 року надано Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ПРОГРЕС - ПЛЮС» (далі - ТОВ «АГРОФІРМА «ПРОГРЕС - ПЛЮС» або Товариство) безвідсоткову зворотну фінансову допомогу у розмірі 280 000 гривень на строк до 31 жовтня 2011 року, на підтвердження чого директором товариства ОСОБА_5 надано розписку.

Посилаючись на те, що відповідач кошти не повернув, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором безвідсоткової зворотної фінансової допомоги у розмірі 280 000 гривень, інфляційні збитки у розмірі 34 440 гривень, 3% річних у розмірі 22 369 гривень 32 копійки, а всього 336 809 гривень 32 копійки.

У травні 2014 року ТОВ «АГРОФІРМА «ПРОГРЕС - ПЛЮС» звернулося до суду із зустрічним позовом про визнання договору № 03-11/2010 від 16 листопада 2010 року недійсним з підстав його фальсифікації, посилаючись на те, що виробничої необхідності та намірів позичати грошові кошти не було, Товариство не укладало з позивачем будь - яких договорів фінансового характеру та не отримувало від нього грошові кошти у розмірі 280 000 гривень, а оспорюваний договір і розписка скріплені печаткою Товариства, якої на час укладання не існувало, оскільки зазначена печатка була виготовлена у лютому - березні 2011 року.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2014 року первісний позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Прогрес-Плюс» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором безвідсоткової зворотної фінансової допомоги у розмірі 280 000 гривень, інфляційні збитки у сумі 34 440 гривень, 3 % річних у розмірі 22 369 гривень 32 копійки, а всього 336 809 гривень 32 копійки.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року скасовано рішення в частині задоволення вимог за первісним позовом та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог за первісним позовом та ухвалюючи в цій частині нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з відсутності доказів надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги Товариству, якими повинна бути квитанція банківської установи про перерахунок коштів або прибутковий касовий ордер про внесення коштів до каси підприємства, а також надав правильну оцінку розписці, яка підтверджує факт отримання коштів ОСОБА_5

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд погодився з висновком про недоведеність вказаних вимог.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Горелкіна Н.А. Іваненко Ю.Г.