пр. № 2/759/2270/15
ун. № 759/1415/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді І.В.П»ятничук,

при секретарі Р.Г.Ковтун,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва,

треті особи: Президент України Порошенко Петро Олексійович, Верховна Рада України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідачів Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва про відшкодування моральної шкоди, та просили суд постановити рішення яким стягнути на користь позивачів завдану судовою владою позивачам моральну шкоду за рахунок Державного бюджету України по 51000 грн. кожному з позивачів, з розміру відшкодованої моральної шкоди 50% відшкодування направити на розбудову ЗС України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі вказують на те, що завдана позивачам моральна шкода полягає в тому, що вони отримували в судах різних міст та рівней рішення суду, які за формою відповідають закону, однак, за змістом є неправосудними та такими, які неможливо виконати, таким чином позивачам завдано значний обсяг душевних страждань, психічних ушкоджень морального стану, зокрема тяжкість вимушених змін у житті, виробничих стосунках, знижено престиж позивачів, ділову репутацію, ними прикладено значних моральних та матеріальних затрат на ведення в судах справ, а тому просили суд постановити рішення яким стягнути на користь позивачів завдану судовою владою позивачам моральну шкоду за рахунок Державного бюджету України по 51000 грн. кожному з позивачів, з розміру відшкодованої моральної шкоди 50% відшкодування направити на розбудову ЗС України. Просили заявлені позовні вимоги задовольнити посилаючись на ст.ст. 8, 19, 55, 56, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173-1175, ч.6 ст.1176 ЦК України, положення Європейської конвенції « Захисту основних прав і свобод людини».

Позивачі в судові засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності, з врахуванням обставин справи, думки учасників судового розгляду, суд вважає можливим розгляд справи в їх відсутності.

Представником відповідача Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подано суду заперечення щодо заявлених позовних вимог, в яких представник просить закрити провадження по справі посилаючись на ст.ст. 27, 128, 205 ЦПК України вказуючи на те, що предметом розгляду по даній справі є по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов»язаних із розглядом справи ( від стадії відкриття провадження у справі до розгляду справи по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України.

Представник відповідача Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, при вирішенні даного питання про закриття провадження по справі покладалась на розсуд суду.

Представники відповідачів Апеляційного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва, в судові засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності, з врахуванням обставин справи, думки учасників судового розгляду, суд вважає можливим розгляд справи в їх відсутності.

Представники третіх осіб Президента України Порошенко П.О., Верховної Ради України в судові засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності, з врахуванням обставин справи, думки учасників судового розгляду, суд вважає можливим розгляд справи в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заявлене клопотання, суд вважає доцільним зазначити наступне.

Дійсно у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави. Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки).

Однак, як вбачається з поданої позовної заяви позивачі бажають відшкодування даної шкоди саме за рахунок держави та позовних вимог які по суті спрямовані саме до держави в особі КМУ.

Крім того представник відповідача просить закрити провадження по справі посилаючись на ст.ст. 27, 128, 205 ЦПК України які не дають підстав для закриття провадження по справі з обставин наведених представником в запереченнях.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 209, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про закриття провадження по справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :