АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7613/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мазур І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Білич І.М.

суддів : Болотова В.С., Чобіток А.О.

при секретарі: Гречка Т.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Музичка М.В.

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Музичка Марії Володимирівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому договору застави транспортного засобу.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року заяву представника позивача ОСОБА_6- ОСОБА_7 про забезпечення позову було задоволено частково шляхом заборони ТзОВ «Порше Мобіліті» здійснювати дії спрямовані на звернення стягнення на легковий автомобіль VOLKSWAGEN РАSSАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 та переданий у заставу за договором застави транспортного засобу №50011478 від 30.12.2013 року до набрання законної сили рішення Святошинського райсуду м. Києва за даним позовом.

У частині заяви заборони звернення ТзОВ «Порше Мобіліті» до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису відмовлено.

Виконання ухвали покладено на відповідача по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Не погоджуючись з ухвалою суду представник відповідача подала апеляційну скаргу, де ставила питання про її скасування та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права.

У поданій скарзі вказувала на те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали вийшов за межі позовних вимог, порушивши принцип диспозитивності цивільного процесу. Так як, позивач у заяві про забезпечення позову просив суд заборонити відповідачу лише звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за договором застави, та не просив забороняти відповідачу здійснювати інші дії щодо звернення стягнення на предмет застави. Окрім того, відповідно до ст. 590 ЦК України та ст. 20 ЗУ «Про заставу» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, відповідно до п.5.4. договору застави № 50011478 від 30.12.2013 року звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Апелянт у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила суд її задовольнити.

Представник позивача та третя особа по справі апеляційну скаргу не визнали, заперечували проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, вислухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звертаючись до суду з позовом ставив питання про визнання недійсним п.1.3.1 загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору №50011478 від 25.12.2013 року), визнання недійсним графіку погашення кредиту за кредитним договором №50011478 від 25.12.2013 року, визнання недійсним кредитного договору №50011478 від 25.12.2013 року, визнання недійсним договору застави транспортного засобу №50011478 від 30.12.2013 року.

Подаючи клопотанням позивач ставив питання забезпечення позову шляхом заборони ТзОВ «Порше Мобіліті» здійснювати дії спрямовані на звернення стягнення на легковий автомобіль VOLKSWAGEN РАSSАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 та переданий у заставу за договором застави транспортного засобу №50011478 від 30.12.2013 року шляхом звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за договором застави. Мотивуючи свої вимоги тим, що він не сплачує збільшені вдвічі відповідачем щомісячні платежі за оспорюваним кредитним договором, а відтак, останній може звернути стягнення за цим правочином за рахунок автомобіля належного позивачу, внаслідок чого повернення сторін у стан, який існував до моменту порушення буде неможливим. Оскільки предмет застави, як передбачено наведеними вище нормами цивільного законодавства не підлягатиме витребуванню у добросовісного набувача.

Суд першої інстанції виходячи із того, що предметом спору є як визнання недійсним кредитного договору №50011478 від 25.12.2013 року, так і визнання недійсним договору застави транспортного засобу №50011478 від 30.12.2013 року вважав, що заява має бути задоволена частково шляхом заборони ТзОВ «Порше Мобіліті» здійснювати дії спрямовані на звернення стягнення на легковий автомобіль VOLKSWAGEN РАSSАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 та переданий у заставу за договором застави транспортного засобу №50011478 від 30.12.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання позивача щодо забезпечення позову у спосіб обраний ним.

Хоча у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Крім того, прийшовши до висновку про необхідність задоволення позову шляхом заборони товариству здійснювати дії спрямовані на звернення стягнення на автомобіль, суд не обумовив перелік дій, що визначають саму заборону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Музичка МаріїВолодимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: