Справа № 466/236/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог - Другої львівської державної нотаріальної контори про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною,

у с т а н о в и в:

15 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог - Другої львівської державної нотаріальної контори про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною.

В обгрунтування своїх вимог зіслалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Спадкоємцями, які звернулись до нотаріальної контори та подали заяви про прийняття спадщини були вона, ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_3), та її сестра ОСОБА_2 Дві інші їхні сестри спадщини не приймали та відмовились від її прийняття.

У 1996 році життя змусило її, позивача, поїхати за кордон на заробітки. Перед смертю батька вона повернулась в Україну, доглядала батька, а після його поховання знову поїхала за кордон. Заяву про прийняття спадщини вона написала під впливом сильного душевного хвилювання та вважала, що, оскільки вони з сестрою доглядали батька, опікувались ним і його поховали, то вона також повинна подати нотаріусу певні документи. Перебуваючи в стані глибокого трауру, вона не зовсім розуміла, яку саме вона написала заяву та які це потягне за собою наслідки. Однак, коли вона зрозуміла, що подала не таку заяву, то було вже пізно, так як вона знаходилась за кордоном і не могла в шестимісячний строк подати заяву про відмову від спадщини. Вважає, що подана нею заява була написана під впливом помилки, оскільки неправильно зрозуміла роз'яснення нотаріуса.

На спадкове майно свого батька вона, позивач, не претендує. Співвласником батьківської хати є її сестра ОСОБА_2, яка постійно проживала з батьком і яка повинна успадкувати батьківську частину будинку.

Доказом того, що вона, ОСОБА_1, не бажала прийняти спадщину є той факт, що спадщину вона так і не прийняла, оскільки належним чином не оформила спадкові документи, та й надалі не бажає цього робити.

На звернення сестри ОСОБА_2 до нотаріуса з роз'ясненням про те, що вона, ОСОБА_1, ніколи не хотіла приймати спадщину, нотаріусом було роз'яснено, що їй слід звернутись до суду з позовом про визнання правочину недійсним.

Вирішити це питання раніше вона не могла з тих причин, що постійно перебуває за межами України, а тому в даний час звернулась в суд.

З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким визнати недійсною її заяву про прийняття спадщини до спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 та представник Другої львівської державної нотаріальної контори не з'явились та подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 27 грудня 2012 року всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 56 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угода укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони що діяла під впливом помилки.

Положеннями ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними сестрами. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Львові у віці 73 років помер їх батько ОСОБА_3 та після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 25 лютого 1999 року позивач ОСОБА_1 та 04 червня 1999 року відповідач ОСОБА_2 подали до Другої львівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їхнього батька.

Вказані обставини підтверджуються долученими до справи копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_1, копіями свідоцтв по народження та укладення шлюбу позивача ОСОБА_1, копією технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 копією спадкової справи №125 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та ці обставини при розгляді справи ніким з учасників процесу не оспорювались.

Судом також встановлено, що фактично позивач ОСОБА_1, яка з 1996 року постійно перебуває за межами України на заробітках, не мала наміру приймати спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, та таку спадщину вона не оформила до даного часу і наміру її оформляти не має. З матеріалів справи убачається, що заява про прийняття спадщини від 25 лютого 1999 року була написана ОСОБА_1 внаслідок помилки.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 56 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст.15, 16, 229 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсною заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 1999 року про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,. яка була нею подана до Другої львівської державної нотаріальної контори.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. І. Кавацюк