Справа № 534/764/15-ц
Провадження 2/534/426/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комсомольської міської ради, /треті особа з боку позивача: Комсомольська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4/ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

В квітні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/5 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1, що належала її чоловіку - ОСОБА_5, нині померлому.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст.1261,1269 ЦК України.

В судовому засіданні, наполягаючи на задоволенні заявлених вимог з підстав, заявлених в позові, позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

Інші учасники провадження до суду не з'явились з направленням заяв про розгляд справи в їх відсутність (а.с. 38-41).

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши представлені у справі письмові докази, встановив наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. (а.с. 14), з яким позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18.11.78 року до дня його смерті (а.с. 15). В шлюбі народилось троє дітей (а.с. 6-13).

Як вбачається з матеріалів справи, за життя - у відповідності до положень ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_5 спільно з дружиною та трьома дітьми на праві спільної часткової власності приватизував квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16), проте не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 23). Діти відмовились від прийняття спадщини після померлого батька на користь матері - позивача у справі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного:

Згідно із роз'ясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, приймаючи до уваги, що на час отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на 1/5 частку квартири в порядку приватизації - 01 грудня 2008 року, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення у відповідності до положень ст.182 ЦК України /який набув чинності з 01 січня 2004 року/ підлягали обов'язковій державній реєстрації, що не було зроблене спадкодавцем на час отримання свідоцтва і до моменту смерті, він вважається таким, що не набув за життя у встановленому законом порядку право власності на частину спірної квартири.

Оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, а цивільна правоздатність особи /здатність мати права та обов'язки/ у відповідності до положень ст..25 ЦК України припиняється у момент смерті, не можна визнати цілком обґрунтованою вимогу позивача щодо визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом.

Водночас, статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначив ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 «якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в порядку спадкування за законом за позивачем може бути визнане лише майнове право, що належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок його смерті - право набути у власність 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 майнове право, що належало ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок його смерті - право набути у власність 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: підпис Т.В. Окунь

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.В. Окунь