РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/906/15-ц

Справа № 2/600/316/2015

19 листопада 2015 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Сташків О.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 (Відповідач 1) та ОСОБА_5 (Відповідач 2), в якому вказує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір позики грошових коштів від 02 липня 2008 року, згідно якого ОСОБА_3 надав у користування ОСОБА_4 10500 доларів США з кінцевим строком повернення 28 липня 2009 року.

Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 02 липня 2008 року.

02 липня 2008 року між ОСОБА_3 та Відповідачем 2 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_5 поручився перед ОСОБА_3 за виконання зобовязань ОСОБА_4

05 серпня 2015 року ОСОБА_4 частково повернула позику в розмірі 3000 доларів США.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області по справі №22ц-1357 від 13 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 липня 2008 року в розмірі 59550 грн. що еквівалентно 7500 доларів США станом на момент винесення рішення.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області не виконано.

Просить стягнути солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2 6085,11 доларів США, з яких:

- 3126,76 доларів США сума неустойки;

- 2283,35 доларів США сума процентів за користування грошовими коштами;

- 675,00 доларів США сума 3% річних за прострочення виконання зобовязань.

Вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.

Згідно письмових пояснень вказує, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області по справі №22ц-1357 від 13 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 липня 2008 року в розмірі 59550 грн. що еквівалентно 7500 доларів США. Тобто даним рішенням стягнуто заборгованість без процентів та неустойки, яка виникла протягом 2008-2011 років.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

ВСУ на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 06 листопада 2013 року розглянув справу №6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. За таких обставин суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено.

Згідно правової позиції ВСУ від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15 встановлено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Тобто, з відповідачів на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.

Представник відповідачів у задоволенні позовних вимог просить відмовити, вказує, що позовна заява підписана не ОСОБА_3, а іншою особою, що підтверджується копіями договору позики №0207/02, договору поруки від 02 липня 2008 року, де є підписи ОСОБА_3, які відрізняються від підпису на позовній заяві.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики скасовано рішення Козівського районного суду від 07 червня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_6 всіх присуджених сум, тому ОСОБА_5 не може бути відповідачем по справі, оскільки не має жодних зобовязань перед позивачем.

ОСОБА_5 за вказаною у позовній заяві адресою не проживає, відповідачі не знають такої особи.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2011 року залишено в силі рішення Козівського районного суду від 07 червня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 59550 грн., а тому позов ОСОБА_3 є безпідставним.

Позивач необґрунтовано просить стягнути проценти за користування грошовими коштами за обліковою ставкою НБУ, неустойку в розмірі подвійної ставки НБУ та 3% річних, які нараховані на 7500 доларів США, що не передбачено умовами договору та суперечать рішенню Апеляційного суду Тернопільської області від 13.10.2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір позики №0207/02 від 02 липня 2008 року, згідно якого ОСОБА_3 зобовязався надати позичальнику ОСОБА_4 позику в сумі 10500 доларів США, а ОСОБА_4 зобовязується прийняти позику і повернути у визначений договором строк.

Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 02 липня 2008 року.

Відповідно п.6.1 договору позики, договір є дійсним до остаточного виконання договору позики, проте в будь-якому випадку до 26 липня 2009 року. Таким чином сторонами обумовлено строк дії договору.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні (договорі) встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_5 виступив поручителем за договором поруки №0207/02 від 02 липня 2008 року ОСОБА_4 за договором позики від 02 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до п.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В даному випадку у відповідності до п.7.1 договору поруки він діє до моменту припинення основного договору тобто до 26 липня 2009 року.

Позивачем не доведено що він в 6-ти місячний строк з дня настання строку виконання основного зобовязання предявив вимогу до поручителя, а тому покладення на ОСОБА_5 солідарного стягнення боргу є помилковим.

ОСОБА_4 частково повернула позику в розмірі 3000 доларів США.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області по справі №22ц-1357 від 13 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 липня 2008 року в розмірі 59550 грн. що еквівалентно 7500 доларів США.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Отже, посилання представника відповідачів на безпідставність предявленого ОСОБА_3 позову у звязку з наявністю рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2011 року, яким залишено в силі рішення Козівського районного суду Тернопільської області в частині стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 59550 грн., до уваги не приймається.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана стаття ЦК України не передбачає обовязок боржника сплатити неустойку за прострочення виконання грошового зобовязання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошових коштів задоволити частково, стягнути з ОСОБА_4 2958,35 доларів США, з яких 2283,35 доларів США сума процентів за користування грошовими коштами, 675,00 доларів США сума 3% річних за прострочення виконання зобовязань, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 19 листопада 2015 року становить 70704,60 грн..

Згідно абзацу 2 п.14 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті 1321,08 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.526, ст.530, ст.549, ст.559, ст.599, ст.625 ЦК України, п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5, п.14 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики грошових коштів від 02 липня 2008 року в сумі 2958,35 доларів США, що становить 70704 /сімдесят тисяч сімсот чотири/ грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір 1321 /одну тисячу триста двадцять одну/ грн. 08 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно