Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2917/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого-судді Потапенка В.І.

суддів Черненко В.В., Чорнобривець О.С.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про витребування майна із чужого користування, -

ВСТАНОВИЛА:

14.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» та просив витребувати із чужого незаконного користування відповідача земельну ділянку № 275 , площею 5.70 га , яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р2 № 458724 , виданого 2.07.2002 року Онуфріївською районною державною адміністрацією , що знаходиться на території Василівської сільської ради.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про витребування майна із чужого користування відмовлено. У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити по суті позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог , з підстав передбачених ст. 309 ЦПК України. Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що моментом укладання сторонами договору оренди землі є 12.07.2012 року і він є чинним до 12.07.2018 року. В даний час відповідач користується земельною ділянкою позивача на законних підставах, а тому позов є безпідставним.

Разом із тим погодитися з висновком суду першої інстанції неможливо , оскільки він зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено , що 20.01.2005 року між сторонами укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач у цей же день передав відповідачу в оренду на 10 років належну йому земельну ділянку № 274, площею 5,7 га, що знаходиться на території Василівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області (а.с. 8-13). 06.03.2009 року між позивачем та ТОВ «Верес» була укладена додаткова угода, якою п.3.1 зазначеного вище договору оренди викладено у наступній редакції: «Договір укладено на 6 років з моменту державної реєстрації Додаткової угоди…» ( ас.14). Державна реєстрація зазначеної вище Додаткової угоди відбулася 12.07.2012 року (ас.14).

14.10.2014 року ОСОБА_2 подав ТОВ «Верес» заяву про те, що у звязку із закінченням строку оренди земельного паю бажає обробляти свій пай самостійно. ( ас.16)

Листом від 05.11.2014 року відповідач повідомив позивача про те, що укладений між сторонами договір є чинним до 31.12.2018 року , а тому відмовив у задоволенні заяви. ( ас.17) З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини регулюються ст. ч. 1 ст. 251, ст.ст. 252, 253 , ч.1 ст. 638 ЦК України, ст.ст. 13, 14, 15, 16, 18, 19, 20,31 Закону України «Про оренду землі».

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до п.3.1 договору оренди землі від 20 січня 2005 року, укладеному між ТОВ «Верес» та ОСОБА_2 договір укладено на 10 календарних років. Пунктом 15.1 Договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. При цьому зазначення у даному пункті словосполучення « його державної реєстрації» не впливає як на початок , так і на закінчення строку дії договору, тобто строк дії договору сторони визначили з 20.01.2005 року і до 20.01.2015 року, що відповідає положенням ст. 253 ЦК України . ( ас.11-12) 06.03.2009 року між позивачем та ТОВ «Верес» була укладена додаткова угода, якою п.3.1 зазначеного вище договору оренди викладено у наступній редакції: «Договір укладено на 6 років з моменту державної реєстрації Додаткової угоди…» Пунктом 4 додаткової угоди визначено , що цей додаток набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації і є невідємною частиною основного договору. Зазначення у п.4 про те, що цей додаток набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації протирічить ст. 19 Закону України «Про оренду землі» , яка визначає саме строк дії договору оренди. Таким чином строк дії договору оренди землі від 20.01.2005 року , укладений між ТОВ «Верес» та ОСОБА_2, з урахуванням додаткової угоди починається з 20.01.2005 року і закінчується 06.03.2015 року .

Посилання відповідача на те, що договір оренди землі є чинним до 31.12.2018 року , з урахуванням додаткової угоди від 12 липня 2012 року , тобто з дати державної реєстрації договору додаткової угоди до договору оренди землі є помилковим та протирічить як умовам укладеного між сторонами договору і додаткової угоди так і вимогам діючого законодавства. За змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки , на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору та початок строку його дії.

Такий висновок колегії суддів обєктивно узгоджується з правовою позицією ВСУ висловленій у постанові від 19.02.2014 року , справа №6-162ц13. Доводи відповідача про те, що відлік строку дії договору оренди землі починається з дати державної реєстрації є помилковим, оскільки такий відлік починається саме з дати укладення договору між сторонами. Також слід зазначити , що словосполучення : «строк дії договору» і «набрання чинності договором» не є тотожними поняттями . Ці поняття визначаються різними нормами матеріального права і мають різні правові наслідки. Відповідно до п.11.2 Договору оренди землі , дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, що відповідає положенням ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Як встановлено апеляційним судом строк дії договору закінчився 06.03.2015 року , про намір не продовжувати договір оренди на інший строк позивач повідомив відповідача завчасно 14.10.2014 року , а тому ТОВ «Верес» починаючи з 07.03.2015 року незаконно користується належною позивачу земельною ділянкою , що є підставою для задоволення позову та витребування її в відповідача. Виходячи з вище наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, його висновки не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення . Керуючись ч. 1 ст. 251, ст.ст. 252, 253 , ч.1 ст. 638 ЦК України, ст.ст. 13, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 31 Закону України «Про оренду землі» , ст. 88, 303, п.2 ч. 1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Витребувати із чужого незаконного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» земельну ділянку № 275 , площею 5.70 га , яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р2 № 458724 , виданого 2.07.2002 року Онуфріївською районною державною адміністрацією , що знаходиться на території Василівської сільської ради.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 1157 гривень 52 копійки. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя:

Судді: