Категорія 30Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця до ОСОБА_1 про повернення грошової суми, за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2015 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з даним позовом. Позов мотивовано тим, що 11.03.2015 року вказаною військовою частиною було виплачено 2000,00 грн. за завдання моральної шкоди ОСОБА_2 , як військовослужбовцю та 24,36 грн. судового збору на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2014 року по справі №127/29195/13-ц, зі змісту якого вбачається, що начальником ЦТУВА та ФК полковником Машталяром А.Г. було незаконно накладено дисциплінарне стягнення та не виплачено кошти ОСОБА_2 , що мало наслідком завдання йому моральної шкоди.

На адресу Військової частини НОМЕР_2 21.07.2015 року надійшов лист від Міністерства оборони України з вказівкою організувати підготовку регресного позову, щодо коштів, сплачених Військовою частиною НОМЕР_1 з вини начальника ЦТУВА та ФК полковника Машталяра А.Г.

В наслідок цього, 17.08.2015 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до відповідача з листом-пропозицією в добровільному порядку внести суму коштів в розмірі 2024,36 грн. на рахунок Військової частини НОМЕР_1 . Однак станом на 21.08.2015 року відповідач добровільно кошти не сплатив, в силу чого позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 2024,36 грн. в рахунок регресного відшкодування виплаченої моральної шкоди судових витрат.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015 року в позові Військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця відмовлено повністю, оскільки дана військова частина є державною організацією і держава Україна через Казначейство України відшкодувала зазначену моральну шкоду завдану ОСОБА_3 , як це передбачено ст. 1173 ЦК України, а в силу норми ч.4 ст. 1191 ЦК України, відшкодування моральної шкоди у порядку регресу законодавством України не передбачене у випадку відшкодування державою моральної шкоди, завданої посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності зокрема органів державної влади.

Позивач Військова частина НОМЕР_1 оскаржила зазначене рішення суду, як таке, що ухвалене за неправильного застосування судом норм матеріального права, неповного з`ясування і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Просить скасувати дане рішення та стягнути з ОСОБА_1 на рахунок Військової частини НОМЕР_1 суму в розмірі 2024,36 грн.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з наступних обставин.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2014 року у справі №127/29195/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної шкоди було частково задоволено позов та стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20000 грн. (а/с 7-8).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної шкоди, змінено рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2014 року та зменшено стягнення з вказаної військової частини на користь ОСОБА_2 моральної шкоди до 2000 грн. і судового збору до 24 грн. 36 коп. (а/с 9-10).

Відповідно до меморіального ордеру №4 від 11 березня 2015 року, примусово списано з рахунку № НОМЕР_3 в/ч НОМЕР_1 кошти у сумі 2024 грн.36 коп. на відшкодування 2000 грн. моральної шкоди та 24,36 грн. судового збору ОСОБА_2 через банк платника ГУДКСУ у Вінницькій області, код якого 802015 (а/с 14). З повідомлення про безспірне списання коштів з рахунку боржника згідно з меморіальним ордером №4 від 11 березня 2015 року видно, що зазначене списання коштів відбулося на виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/29195/13-ц від 17.02.2015 р. (а/с 13).

У довідці №268/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вказано, що військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою організаційно правової форми за КОПФГ 425 державна організація з видом діяльності у сфері оборони (а/с 4).

Виходячи з встановлених обставин, які відповідають письмовим доказам, наданим позивачем, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач є органом державної влади у сфері збройних сил України.

Крім того, суд правомірно послався на ч.11 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та визначився з тим, що ОСОБА_1 , як відповідач є військовою посадовою особою. Про це свідчать Накази № 35 від 24.05.2013 року, № 41 від 01.06.2013 року, № 41 від 01.06.2013 року, № 43 від 01.06.2013 року та № 56 від 16.07.2013 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника юстиції ОСОБА_2 та виплату грошових коштів військовослужбовцям, видані ОСОБА_1 , як начальником Територіального Центрального управління внутрішнього аудиту та контролю Міністерства оборони України.

Застосування судом ст. 1173 та ст.1191 ЦК України відповідає встановленим правовідносинам і не спростовується доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Твердження апелянта про те, що в законодавстві не передбачено, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю військової посадової чи службової особи відшкодовується за рахунок держави, безпідставне, помилкове і спростовується, зокрема, механізмом відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 ; наданими позивачем письмовими доказами про безспірне списання коштів (повідомлення на а/с 13, меморіальний ордер №4 від 11 березня 2015 року на а/с 14).

Безспірне списання коштів державного бюджету України врегульоване Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; Бюджетним Кодексом України, зокрема, його прикінцевими та перехідними положеннями; Законом України «Про виконавче провадження»; Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, яким відповідач керувався, при примусовому списанні вказаних у позові коштів.

З огляду на викладене та норму ст.1191 ЦК України, якою керувався суд першої інстанції, ухвалюючи своє рішення, висновок суду про відмову у задоволенні позову є обґрунтованим та відповідає встановленим обставинам у справі і правовідносинам, які випливають із встановлених обставин.

Про відповідальність та відшкодування збитків, завданих державному бюджету, говориться і у Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 2013 року, зокрема у ст. 6. У ч.2 ст.6 цього Закону вказано, що з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, звертається до суду орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

А відповідно до ст. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015 року, яке діяло на час звернення до суду з вказаним позовом, реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів покладена на Казначейство.

При цьому, у абзаці 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» вказано, що за результатами службового розслідування державні органи та органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб таких органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Таким чином, на думку колегії суддів, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315,317, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця відхилити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015 року -залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і з цього ж моменту може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча /підпис/
Судді /підписи/
З оригіналом згідно В.С. Марчук