У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 Справа №607/18687/15-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», кредитної спілки «Християнська злагода», управління Пенсійного фонду України у Тернопільському районі, третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання права власності на майно та зняття його з арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», кредитної спілки «Християнська злагода», управління Пенсійного фонду України у Тернопільському районі, третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання права власності на майно та зняття його з арешту.

Відповідно до вимог ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів що додаються до позовної заяви. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

На підставі ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Проте, подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме:

Згідно змісту позовних вимог позивачем заявлено дві вимоги: про визнання права власності, яка є вимогою майнового характеру та про зняття арешту з майна, який був накладений державним виконавцем, яка є вимогою немайнового характеру.

На підставі ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., що відповідає розміру ставки, встановленої Законом за вимогою немайнового характеру.

Проте, позивачем не сплачено судового збору за вимогами про визнання права власності на майно, що є вимогою майнового характеру.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Ціну позову в заяві визначено у розмірі 10540 гривень, що була визначена позивачем відповідно до акту прийому-передачі від 22 листопада 2001 року, про що зазначено у позовній заяві. Однак жодних доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна у позовній заяві не зазначено.

Так, згідно розяснень, що містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Також, згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, на позивача покладено обовязок визначити дійсну вартість спірного майна станом на момент предявлення позову та розгляду спору.

Для визначення дійсної вартості спірного майна позивач вправі звернутися до суб'єктів оціночної діяльності, які проводять оцінку майна відповідно до законодавства.

До позовної заяви не долучено оригіналу платіжного документу про сплату судового збору відповідно до ціни позову за вимогою майнового характеру, що визначається відповідно п.п. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який сплачується в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру заробітної плати (487 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів заробітної плати (6090 грн. 00 коп.)

Таким чином, позивачу необхідно усунути недоліки заяви шляхом зазначення ціни позову відповідно до визначеної згідно закону дійсної вартості спірного майна та долучення оригіналу платіжного документу про сплату судового збору за вимогою майнового характеру відповідно до визначеної позивачем ціни позову або подання доказів на підтвердження наявності пільг щодо сплати судового збору, клопотання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати та доказів майнового стану сторони; подання копій всіх документів, доданих до позовної заяви відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

У силу вимог ст. 121 ЦПК України, дана заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 80, 119, 121, 210 ЦПК України, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», кредитної спілки «Християнська злагода», управління Пенсійного фонду України у Тернопільському районі, третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання права власності на майно та зняття його з арешту залишити без руху, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог до встановленого терміну, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя К.М. Грицай