справа №619/4324/15-ц
провадження №2/619/1934/15
РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на майно, що набуте під час шлюбу, -

встановив

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якій після уточнень просив, визнати за ним право власності на майно, що набуте під час шлюбу з дружиною ОСОБА_10, а саме на ? частину житлового будинку загальною площею 93,0 м2 та житловою площею 67,30 м2 з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його дружина ОСОБА_10, після її смерті залишилась спадщина, яка складається з ? частини зазначеного житлового будинку. 08 вересня 1973 року вони зареєстрували шлюб з ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. За життя, під час шлюбу з ОСОБА_10 вони побудували житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 12.05.1983 року, виданим ВК Дергачівської міськради народних депутатів. Згідно довідці КПТІ «Інвенрос» від 09.09.2015 року вказаний будинок з надвірними будівлями зареєстровано за покійною дружиною, ОСОБА_10. Після смерті дружини він своєчасно звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини. Але у нотаріальній конторі він не може оформити спадщину, яка, згідно довідці КПТІ «Інвенрос», складається з цілого будинку. Оскільки ? частина вказаного будинку належить позивачу, але на неї немає правовстановлюючого документу, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом про визнання права власності на майно, що набуте під час шлюбу.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не з'явилися, подали до суду заяву, в якій вказали, що з вимогами позовної заяви згодні, заперечень проти задоволення позову не мають, справу просили розглядати у їх відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився, подав до суду заяву, в якій уточнений позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, 08 вересня 1973 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_10, про що зроблено відповідний актовий запис за №208, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_10.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.05.1983 року, ОСОБА_10 в цілому належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 09.12.2015 року, після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори надійшла заява 18.05.2015 року від ОСОБА_3, який проживає АДРЕСА_1, про прийняття спадщини за законом. Більше заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про визнання права власності на майно, що набуте під час шлюбу.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України).

У силу статті 16 Закону України «Про власність» та частини першої статті 22 КпШС України, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Як вбачається з свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.05.1983 року, ОСОБА_10 на підставі рішення виконкому Дергачівської міської ради Харківської області №220 від 19.04.1983 року є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Аналогічне положення закону закріплено й у статтях СК України.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, набуте ОСОБА_10 за час шлюбу з позивачем, то зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 93,0 м2 та житловою площею 67,30 м2 з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на майно, що набуте під час шлюбу з дружиною ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок