АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/243/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/789/762/15 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Теребовлянського районного суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 2/8 частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору, та на 1/8 частку у вказаному нерухомому майні, як за спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_6.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 20.04.2015р. позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору, та на 1/12 частку вказаного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами після смерті чоловіка ОСОБА_6

Вважаючи вказане рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 звернулась і з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 не набув права спільної сумісної власності у колгоспному дворі, ОСОБА_3 вибула з колгоспного двору та повернулась лише 10.08.1990р. Крім того, зазначає, що частка у майні спільної сумісної власності, що належала чоловікові - ОСОБА_6 складала 1/4, а тому відповідно у порядку спадкування її належить 1/8 частки майна.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_6, а членами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5

На підтвердження цього є довідка №833 від 29.10.2014р. видана Ілавченською сільською радою Теребовлянського району (а.с.14), витяг з погосподарської книги №4 Ілавченської сільської ради (а.с. 18).

Враховуючи прикінцеві та перехідні положення ЦК України, то до даних спірних правовідносин до застосування підлягають норми ЦК УРСР 1963 р.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення права на належні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 частки у колгоспному дворі, а тому, як члену колишнього колгоспного двору, ОСОБА_2 належить 1/6 частка спірного житлового будинку.

Так, згідно ч.1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Враховуючи, ч.2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади (правова позиція Верховного суду України у справі №6-145цс13).

Як вбачається з земельнокадастрової книги №321, по колгоспній групі з 1986р. по 1990р.у колгоспі працювали ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на утриманні. ОСОБА_3 у цей період працювала у м. Тернополі (а.с.20). Згідно погосподарської книги №4 Ілавченської сільської ради, головою двору був ОСОБА_6

23.12.1989р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Як вбачається з довідки виданої виконкомом Ілавченської сільської ради №237 від 06.03.2015р. ОСОБА_1 з березня 1990р. і по даний час зареєстрований та проживає АДРЕСА_1. Станом на 15.04.1991р. був членом колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_6 (а.с.55).

Згідно копії трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 з 1990р. працював у колгоспі водієм (а.с.51).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не набув права спільної сумісної власності на майно колгоспного двору оскільки три роки підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, спростовується як вищенаведеними доказами, так і поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що він обробляв город, побудував хлів, після одруження придбав корову, коня, які використовувались у господарстві, привіз шифер для перекриття даху.

Колегія суддів також критично оцінює твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 теж втратила право на належну частку у майні колгоспному дворі, так як встановлено, що ОСОБА_3 хоча і працювала у м. Тернополі, однак підтримувала зв'язок з колгоспним двором, вносила кошти для збільшення майна двору.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 123 ЦК УРСР частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Проте дані обставини не доведені апелянтом.

Що стосується розміру частки у спірному житловому будинку в належної апелянту в порядку спадкування,суд першої інстанції вірно виходив з того, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. відкрилась спадщина на належне йому у колгоспному дворі майно, зокрема, на 1/6 частку у спірному будинку, які в рівних частках - по 1/12 - успадковують спадкоємці першої черги: дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як встановлено матеріалами справи спадщину, а саме спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, прийняли дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив належність ОСОБА_2 права власності на 1/6 частку спірного житлового будинку як за членом колишнього колгоспного двору та на 1/12 частку вказаного житлового будинку в порядку спадкування.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги мала сплатити судовий збір у розмірі 285, 73 грн., проте сплатила 761, 97 грн. Таким чином апелянту підлягає до повернення сума в розмірі 476,24 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Повернути ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, с. Ілавче, Теребовлянський район, Тернопільська область) сплачений в більшому, ніж передбачено законом розмірі, судовий збір в розмірі 476,24 грн. згідно квитанції від 12.05.2015р., платіж №354 (Теребовля, Укрпошта).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.О. Козак