провадження № 2/760/7983/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
22.10.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 21.01.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 01.10.2013.
Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Починаючи з 2012 року, відповідач жодного разу з сином не бачився, його життям не цікавиться, не бере участь у його вихованні, не проявляє належної уваги до виховання дитини, не цікавиться розвитком, станом здоров'я і рівнем матеріального забезпечення дитини та коштів на утримання сина не надає.
30.04.2014 позивач уклала шлюб з ОСОБА_6, який фактично виконує обов'язки батька щодо ОСОБА_4
У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків, позивач просив позбавити його батьківських прав щодо сина ОСОБА_4
Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином відповідно до частини дев'ятої статті 74 ЦПК через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 233 від 12.12.2015 (а.с. 37).
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку представника позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 виданому Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 23.08.2011, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_7 (а.с. 7).
Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 01.10.2013, яке набрало законної сили 11.10.2013, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 залишено прізвище ОСОБА_7 (а.с. 5-6).

30.04.2014 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 278. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 було присвоєно прізвище ОСОБА_5. Цей факт встановлений на підставі копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 30.04.2014 (а.с. 8).

Відповідно до висновку психологічного обстеження психолога ОСОБА_8, який затверджений директором міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_9, за результатами психологічної роботи з'ясовано, що у ОСОБА_4 по відношенню до батька не визначені жодні відчуття та взаємини (він не пам'ятає батька, оскільки на момент розлучення батьків перебував у ранньому віці), враховуючи емоційну прихильність ОСОБА_4 до матері, міцний емоційний та родинний зв'язок між ним та сестрою, його стабільний психоемоційний стан, а також, те, що протягом останніх років ОСОБА_3, не брав участі у вихованні та утриманні малолітнього сина, позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток ОСОБА_4 (а.с. 38-40).

Згідно з довідкою директора клубу англійської мови «Мортімер» ОСОБА_10 - ОСОБА_4 відвідує заняття з англійської мови у клубі англійської мови «Мартімер» (а.с. 41).

Відповідно до довідки форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «ЖЕД № 906» від 13.11.2015 № 5628 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 з 10.03.2015, ОСОБА_2 з 13.05.2015, ОСОБА_4 з 13.05.2015 та ОСОБА_11 з 10.03.2015 (а.с. 42).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.11.2015, який був проведений на підставі заяви ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, було встановлено, що у однокімнатній квартирі проживають ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 За результатами проведено обстеження членами комісії було встановлено, що умови проживання малолітнього ОСОБА_4 - добрі (а.с. 43).

Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації надав висновок від 19.11.2015 року №108-19913/01, якому зазначив, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській в м. Києві державній адміністрації (засідання від 17.11.2015) вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 (а.с. 45-46).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

За правилами статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В силу статті 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд встановив, що вихованням, піклуванням про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також утриманням ОСОБА_4 займається його мати - ОСОБА_2

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частина 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 передбачає, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Орган опіки і піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надав висновок від 19.11.2015 № 108-19913/01, відповідно до якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання малолітнього сина, не турбується про стан його здоров'я, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не підтримує родинних стосунків з дитиною.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, а тому суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 суд вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі з таких підстав.

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язані матеріально забезпечувати свою сина ОСОБА_4

Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 184 СК передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд на підставі пояснень представника позивача встановив, що ОСОБА_3 працює, інших осіб на своєму утриманні не має.

Отже, враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, беручи до уваги положення закону та обставини справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено частиною другою статті 182 СК.

Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 22.10.2015.

За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»,

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 150, 155, 164, 166, 180-184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 86100, АДРЕСА_3,) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: 03058, АДРЕСА_2), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 86100, АДРЕСА_3,) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: 03058, АДРЕСА_2) 487,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 86100, АДРЕСА_3,) на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко