набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1956/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Чаплинський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді - Томашевського В.А.

при секретарі - Собчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом виселення з будинку, стягнення коштів за користування майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.12.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за № 2545 належить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Відомостей про державну реєстрацію будинку не має.

З 2004 року по час розгляду справи у суді станом на травень 2015 року у будинку проживали відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вселились у будинок на підставі усної домовленості з позивачем про купівлю - продаж будинку за 1300 гривень та наданої у справу розписки про передачу позивачу відповідачами у справі 230 гривень.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів про витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом виселення з будинку, стягнення коштів за користування майном, посилаючись на те, що її син у теперішній час хворіє і не може бути присутнім у судовому засіданні і що її сину належить на підставі договору дарування будинок у АДРЕСА_1 і що у 2004 році відповідачі, скориставшись її відсутністю у зв'язку з перебуванням за кордоном, а також тим, що її син ОСОБА_1 перебував на той час у стані алкогольної депресії, незаконно вселились у будинок, змінили замки вхідних дверей, що змусило сина перейти спочатку проживати до бабусі, а після повернення її - матері позивача, із-за кордону у 2005 році, був придбаний інший будинок, в якому позивач проживає разом із матір'ю. Протягом тривалого часу позивач звертався до відповідачів звільнити будинок, але вони будинок не звільняли, натомість відповідачі у цій справі звернулись до суду із позовними вимогами про визнання договору купівлі - продажу дійсним, але суд не задовольнив їх вимоги.

Позивач в особі його представника просить суд витребувати із незаконного володіння та користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинок з господарськими будівлями, виселити їх із займаного незаконно будинку по АДРЕСА_1, стягнувши з відповідачів 30250 гривень як плату за незаконне користування житлом, зобов'язавши відповідачів надати доступ представникам сільської ради та представнику позивача обстежити будинок для складання акту про завдані збитки.

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що у 2004 році позивач ОСОБА_1 запропонував їм купити у нього будинок по АДРЕСА_1, тому вони погодились на придбання будинку, знаючи, що будинок ОСОБА_1 подарував його дід. Вони домовились про ціну будинку 1300 гривень, що складало дійсну вартість цього будинку у селі на той час, сплатили частину грошей від обумовленої ціни зразу ж - 1070 гривень та іншим разом - 230 гривень. В цьому будинку вони проживали протягом 8 років, претензій до них не мав - ні сам ОСОБА_1, ні його мати ОСОБА_4, але у 2012 році до них до дому завітала мати позивача, почала з'ясовувати на яких підставах вони проживають у будинку її сина і коли вони показали розписку про отримання за будинок ОСОБА_1 1070 гривень, ОСОБА_4 вихватила розписку із рук і не повернула її, тому вони позбулись доказу на підтвердження купівлі спірного будинку. Оскільки у судовому порядку їм не вдалось визнати дійсним договір купівлі - продажу цього будинку за відсутності зазначеної розписки, вони згідні на виселення із будинку по АДРЕСА_1, але не згідні сплачувати гроші за користування будинком, оскільки проживали у будинку на законних підставах, діючи добросовісно, після продажі будинку позивачем у справі та після сплати обумовлених грошей, що складало вартість будинку. Крім того, вони передали ОСОБА_1 належний їм старий будинок по АДРЕСА_2 під розбір на будівельні матеріали і він зазначений будинок розібрав та продав як будівельні матеріали.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що у будинку по АДРЕСА_1, в якому проживав ОСОБА_1, з 2004 року стали проживати мати ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2. При яких обставинах вони вселились у будинок їм не відомо, але коли із - за кордону приїхала мати ОСОБА_1, ОСОБА_2 продовжували проживати у будинку, а потім за вимогами ОСОБА_4 відмовились виселятись із будинку.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_4, відповідачів у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_9, свідків у справі, дослідивши надані у справу докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступного:

Згідно змісту рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 05.10.2012 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12.03.2013 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не набули права власності на будинок по АДРЕСА_1 Херсонської області.

Проживання у зазначеному будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оспорюється ОСОБА_1, якому будинок по АДРЕСА_1 подарований на підставі належно оформленого договору дарування, дослідженого судом у судовому засіданні.

За таких обставин, законних підстав для проживання відповідачів у спірному будинку поза волею ОСОБА_1 суд не вбачає, не зважаючи на те, що на час розгляду спору зазначений будинок як об'єкт власності не зареєстрований в установленому порядку.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 щодо виселення із будинку по АДРЕСА_1 відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є законними і обґрунтованими, як такі, що направлені на захист майнових прав позивача шляхом витребування з володіння та користування відповідачами будинку та господарських будівель.

Згідно ч.1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона ( дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні ( обдарованому) безоплатно майно ( дарунок) у власність.

Згідно ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

У відповідності до ст.319 ЦК України, власник вправі володіти, користуватись на розпоряджатись своїм майном на свій розсуд.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. .

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно ст. 810, 811 ЦК України найм ( оренда ) житла передбачає укладення договорів у письмовій формі.

Відповідно до ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він

укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Згідно ч.2 ст.159 ЖК України жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Згідно ч.3 ст. 168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Судом також встановлено, що жодна із сторін у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом виселення з будинку не укладали договору найму ( оренди ) житла. Протиправне проживання відповідачів у зазначеному будинку судом також не встановлено.

Вимоги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідачів 30250 гривень як плати за незаконне користування житловим будинком по АДРЕСА_1 не є законними і обґрунтованими, оскільки позивач та його представник не довів суду незаконність користування зазначеним будинком відповідачами, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно змісту рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 05.10.2012 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12.03.2013 року своє право власності на будинок по АДРЕСА_1 не довели у зв'язку з недодержання сторонами угоди вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу під час його здійснення, підтвердивши форму усної домовленості між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо купівлі - продажу будинку, що мало місце у 2004 році.

При цьому суд враховує, що до 2012 року, тобто протягом 8 років у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вимоги щодо судового захисту порушених, на їх думку, майнових прав не виникали.

Це дає суду підстави вважати, що проживання та користування будинком та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 відповідачі у справі здійснювали починаючи з 2004 року по теперішній час виключно як добросовісні користувачі майном, яке не перейшло їм на праві власності з вищеозначених причин - недодержання сторонами угоди нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу будинку, а тому виключається плата за користування зазначеним нерухомим майном.

Таким чином, вимоги позивача та його представника у цій частині не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню також вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надати доступ на подвір'я представникам сільської ради та представнику позивача для обстеження та складання відповідного акту, який дозволить зробити розрахунок завданих збитків для подальшого стягнення, оскільки такого спору між сторонами не існує на час розгляду справи у суді, а позивач не довів його наявність.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,15, 60, 88, 197, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 717, 722, 810, 811 ЦК України, ст. 9, 150, 155, 158, 159,168, 169, 168

ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом виселення з будинку, стягнення коштів за користування майном - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку по АДРЕСА_1 Херсонської області.

У стягненні з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30250 гривень як плати за незаконне користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 Херсонської області та у зобов'язанні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надати доступ на подвір'я представникам сільської ради та представнику позивача для обстеження та складання відповідного акту, який дозволить зробити розрахунок завданих збитків для подальшого стягнення - відмовити за безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області протягом 10 днів з часу проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Чаплинського районного суду Херсонської області.

С У Д Д Я: