Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/1306/14-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 52 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення часу і місця зустрічі з дитиною,-

встановив:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила позбавити батьківських прав колишнього чоловіка ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 19 січня 2006 року було розірвано шлюб з відповідачем. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21 березня 2006 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, дитина проживає з нею. За цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонує, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, аліменти сплачує періодично.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом. Просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, забезпечити участь у вихованні дитини шляхом встановлення побачень з нею кожного четвертого тижня щомісяця з 18год. п'ятниці до 20 год. в неділю за місцем його проживання в АДРЕСА_1. При цьому зазначав, що впродовж часу окремого проживання відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 11.03.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Цим же рішенням позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено ОСОБА_3 час у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення часу побачень два рази на місяць - кожну першу та четверту суботу з 10-ої до 18 години на території м.Києва.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту встановлення обставин справи, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове - про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 26 липня 2003 року до 19 січня 2006 року (а.с.11-12).

Від спільного проживання мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Після розлучення дитина проживає з матір"ю.

В силу ч.2 ст.157 СК, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

Орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації вважав доцільним позбавити відповідача батьківських прав (а.с.150-151).

Орган опіки та піклування Андрушівської райдержадміністра-ції на запит суду відповів, що позбавлений можливості дати висновок по суті спору, оскільки за місцем реєстрації ОСОБА_3 не проживає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що ухилення від виконання юридичного обов"язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов"язку по вихованню дитини, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість.

Судом першої інстанції встановлено, що участь відповідача у вихованні сина носила разовий, а не постійний характер. Неможливість постійного спілкування з дитиною відповідач пояснював віддаленістю їх місць проживання, відсутністю роботи, хворобою, неприязними стосунками з позивачкою.

Разом з тим, за останнім місцем роботи відповідач характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває (а.с.55-57).

За наведених обставин суд обгрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та правильно вважав, що в даний час підстав для задоволення позову немає, оскільки позивачкою не доведено винну поведінку відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов"язків та свідоме нехтування цими обов"язками.

При цьому із врахуванням положень ст.ст.153,158 СК суд правильно вважав, що батько має право на спілкування з сином та враховуючи вік дитини, обгрунтовано визначив їм час та місце спілкування у місті, де проживає дитина. При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 не заперечує проти зустрічей сина з батьком та з бабусею.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним роз"яснити ОСОБА_3 його обов"язок постійно брати участь у вихованні та утриманні дитини і попередити про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина незалежно від будь-яких причин. Невиконання в подальшому своїх батьківських обов"язків може призвести до позбавлення його батьківських прав.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК України, суд,

вирішив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення після першого абзацу новим абзацем наступного змісту.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини та покласти на Службу у справах дітей Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації обов"язок контролювати виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов"язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: