АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2015р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

у січні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість у сумі 235 678,97 доларів США, що еквівалентно 3 721 854,22грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 4 березня 2008р. уклав з відповідачем кредитний договір № 33/840/К/019, відповідно до якого надав позичальнику 125 000 доларів США з відсотковою ставкою 16% річних, а боржник зобов'язався погашати одержану суму щомісячно, починаючи з квітня 2010р. у сумі 3 572 долара США до 1 березня 2013р. 1 квітня 2010р. сторони уклали додаткову угоду № 2, відповідно до якої строк повернення кредиту був визначений 1 березня 2013р., 2 червня 2011р. сторони уклали додаткову угоду № 3, відповідно до якої плата за користування кредитом збільшилася до 17% річних, 1 березня 2013р. сторони уклали додаткову угоди, відповідно до якої строк повернення кредиту у повному обсязі був визначений, як 3 березня 2014р.

Позивач стверджував, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав, але відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 109 853,32 долари США, заборгованості за процентами у сумі 20 080,68 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 22 151,24 долара США, пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 2 343,73 долара США та штрафів за недотримання умов договору (несвоєчасне повернення кредиту) у сумі 6 250 доларів США та несвоєчасне повернення процентів у сумі 75 000 доларів США.

Рішенням суду від 10 вересня 2015р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати.

Апелянт посилається на неповно встановлені судом обставини справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів надання відповідачу кредитних коштів, а також судом безпідставно стягнуто штраф у сумі 75 000доларів США та прийнято наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не відповідає умовам кредитного

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/14135/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Набудович І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
- 2 -

договору та Положенню про кредитування банку.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.176, 181, 182), у судове засідання двічі не з'явилися, причини неявки не повідомили, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 4 березня 2008р. між АБ «Старокиївський банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 33/840/К/019, відповідно до якого банк надав позичальнику 125 000 доларів США зі сплатою 16% річних за користування кредитом строком до 1 березня 2013р., а позичальник зобов'язався погашати одержану суму щомісячно, починаючи з квітня 2010р. у сумі 3 572 долара США.

У подальшому сторони укладали додаткові угоди, згідно яких змінювали умови кредитного договору, збільшували розмір процентної ставки за користування кредитом до 17% річних та визначили новий строк повернення кредитної заборгованості - 3 березня 2014р.

З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем неналежним чином виконувалися зобов'язання по погашенню кредитної заборгованості, останній платіж по оплаті кредиту здійснено 8 жовтня 2010р., а останній платіж по сплаті процентів здійснено у грудні 2013р., у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 109 853,32 долари США та заборгованості за процентами у сумі 20 080,68 доларів США

За змістом пунктів 4.2. та 4.3. кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів та строків і терміну повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який нараховується пеня.

Згідно наданого позивачем розрахунку пеня за прострочення повернення кредиту за період з 4 березня 2014р. по 25 січня 2015р. становить 22 151,24 долара США, пеня за прострочення процентів за період з 27 січня 2014р. по 25 січня 2015р. становить 2343,73 долара США.

Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником вимог п.п. 3.3.5.-3.3.13. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 5 процентів від суми кредиту за кожний випадок.

Відповідно до позовної заяви позивачем нарахований штраф за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 6 250 доларів США та за несвоєчасну сплату процентів у сумі 75 000 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Позивачем суду першої інстанції наданий розрахунок заборгованості та виписки із особового рахунку, з яких встановлено, що відповідач не виконував належним чином свої

- 3 -

зобов'язання за кредитним договором, не вносив щомісячні платежі, станом на 3 березня 2014р. кредитну заборгованість не погасив, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про стягнення її з відповідача, а також про стягнення пені за невиконання зобов'язань по сплаті кредиту та процентів.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком не надано доказів виконання зобов'язань по кредитному договору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем надано суду першої інстанції меморіальний ордер, згідно якого 4 березня 2008р. відповідачу видано 125 000 доларів США. Вказана обставина також підтверджена випискою з особового рахунку відповідача, згідно якої зазначена сума зарахована на рахунок відповідача.

Крім того, укладаючи додаткові угоди до кредитного договору 13 лютого 2009р., 1 квітня 2010р., 2 червня 2011р. та 1 березня 2013р., та погоджуючись на зміну терміну погашення заборгованості, відповідач не заявляв, що не отримував грошові кошти, зазначені у кредитному договорі.

Посилання представника відповідача на те, що зазначений позивачем розмір заборгованості завищений та не відповідає умовам кредитного договору, належними доказами не підтверджено, так як позивачем наданий детальний розрахунок заборгованості, виписки із особового рахунку відповідача, при цьому, ні відповідачем, ні його представником у порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів, які б спростували надані позивачем докази, а також не наведений розрахунок заборгованості, який на думку відповідача та його представника, відповідає умовам кредитного договору.

Разом з тим, колегія суддів вважає правомірними доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення з відповідача штрафу у сумі 75 000 доларів США.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Умовами кредитного договору, який укладено сторонами, передбачено обов'язок позичальника сплачувати за порушення зобов'язання пеню та штраф.

При цьому, відповідно до пп. 4.2., 4.3. кредитного договору пеня, як вид цивільно-правової відповідальності застосовується у випадку порушення позичальником обов'язку з сплати платежів по поверненню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а пунктом 4.4. передбачено сплату штрафу за порушення позичальником вимог п.п. 3.3.5.-3.3.13 договору, зокрема, за недотримання положень договору.

З наданого позивачем суду першої інстанції розрахунку штрафів вбачається, що штраф за неповернення кредиту нарахований 3 березня 2014р. у сумі 6 250 доларів США, а пеня за неповернення кредиту нарахована, починаючи з 4 березня 2014р., тобто за інший період, тому нарахування та стягнення даного штрафу є правомірним та відповідає умовам договору та нормам матеріального права.

Однак, штраф за несвоєчасну сплату процентів нарахований за період з 7 лютого 2014р. по 7 січня 2015р. та є тотожним періоду, за який позивачем нарахована пеня за прострочення сплати процентів, що на думку колегії суддів, є подвійним стягненням за аналогічне порушення умов договору позичальником.

- 4 -

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у сумі 75 000 доларів США судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального права, тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги у повному обсязі не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2015р. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» штрафів у сумі 6 250 доларів США та 75 000 доларів США скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: