Категорія: 34 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю: представника позивача, третьої особи ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку цивільну справу за первісним позовом приватного підприємства "Світогор" до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства "Світогор", треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за апеляційними скаргами позивача приватного підприємства "Світогор", відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство "Світогор" (далі - ПП "Світогор") звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивує тим, що 05.04.2013 року 0 19год. 30хв. в м.Луцьку по вул.Огієнка сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль "Рено", р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем "Тойота", р.н. НОМЕР_2, який належить ПП "Світогор", під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок даної ДТП, автомобіль "Тойота" отримав механічні ушкодження і вартість матеріального збитку складає 72742,71 грн. Постановою Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року вказану постанову скасовано у зв'язку з відсутністю у діях останнього адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито. Вважає, що саме відповідач своїми діями завдав матеріальних збитків підприємству. Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПП "Світогор" завдану майнову шкоду в розмірі 72742,71грн., 1000грн. витрат на правову допомогу та судові витрати у справі.

Відповідач ОСОБА_3 звернуся до суду із зустрічним позовом до ПП "Світогор" про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 05.04.2013 року, сталася саме з вини водія ОСОБА_5 Внаслідок зіткнення з автомобілем відповідача автомобіль "Рено" отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку на момент ДТП становить 33590,70грн. Під час розгляду справи подав заяву про збільшення позовних вимог. Просив стягнути з відповідача 33590,70грн. матеріального збитку, завданого власнику "Рено Меган Сценік", д.р.н.НОМЕР_1 стягнути 2000грн. моральної шкоди, 3936грн. витрат на проведення судової експертизи, 579,51грн. витрат по сплаті судового збору, 4500грн. витрат на правову допомогу.

При розгляді справи судом залучено до участі у справі третіми особами ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» (далі - ПрАТ СК«Перша»).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 березня 2015 року в задоволенні позову ПП "Світогор" до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПП "Світогор" про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовлено.

Позивач ПП «Світогор» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині відмови у первісному позову. Вважає зазначене рішення в оскаржуваній частині таким, що постановлене при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Просив частково скасувати рішення Луцького міськрайонного суду в частині відмови в задоволені первісного позову ПП «Світогор» та ухвалити нове рішення у цій частині, яким повністю задовольнити первісний позов. В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Посилається на те, що рішення суду в частині відмови в задоволені його зустрічного позову по ПП «Світогор» про відшкодування шкоди є неправомірним, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, та ухвалити нове про задоволення зустрічних позовних вимог, в решті рішення залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення суду Вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове про задоволення зустрічної позовної заяви, в решті рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга позивача ПП «Світогор» підлягає відхиленню, а апеляційні скарги відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2013 року в м.Луцьку по вул.Огієнка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Рено", р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Тойота", р.н. НОМЕР_2, належного ПП "Світогор", під керуванням водія ОСОБА_5 Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП закрите на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 22.10.2013р. дану постанову скасовано у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу вміненого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Згідно висновку №2606 транспортно-трасологічної експертизи, показання водія автомобіля "Тойота" р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 в частині опису механізму ДТП є технічно неспроможними і такими, що суперечать встановленому механізму контактування транспортних засобів під час ДТП - їх взаємному розташуванню відносно один одного та елементів проїзної частини вул.Огієнка в момент зіткнення.

Відповідно до висновку №2607 судової автотехнічної експертизи від 17.12.2014 року, дії водія ОСОБА_5 у даній дорожній ситуації з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10, 2.3, 12.3; 14.2 (б) ПДР України. І при тих обставинах даної ДТП, невідповідність дій водія ОСОБА_5 наведеним вище вимогам ПДР, з технічної точки зору, перебуває у причино-наслідковому зв'язку з фактом даної ДТП.

Частиною першою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що неправомірні дії водія ПП «Світогор» ОСОБА_5 знаходяться в причино-наслідковому зв'язку з скоєнням дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 05 квітня 2013 року.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача на те, що до висновків судових експертиз суд не поставився критично і саме неправомірні дії відповідача спричинили шкоду автомобілю позивача.

Висновком №2606 судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз вирішувалось питання про взаємне розташування автомобілів у момент зіткнення до проїзної частини дороги та спроможність з технічної точки зору з урахування місця зіткнення, слідової картини, пошкоджень транспортних засобів, пояснень водія «Тойота» ОСОБА_5 та водія автомобіля «Рено» ОСОБА_3 стосовно обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Експертизою було встановлено місце зіткнення автомобілів та їх розташування в момент дорожньо-транспортної пригоди; встановлено, що показання водія автомобіля «Рено» ОСОБА_3 є технічно спроможними, а показання водія автомобіля «Тойота» в частині опису механізму ДТП є технічно неспроможними і такими, що суперечать встановленому механізму контактування транспортних засобів під час ДТП - їх взаємному розташуванню відносно один одного та елементів проїзної частини вул.Огієнка в момент зіткнення.

Висновком №2607 судової автотехнічної експертизи від 17.12.2014 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що у даній дорожній ситуації водій ОСОБА_5 повинен був керуватись вимогами п.п.1.5;1.10 (в частині зазначення терміну «небезпека для руху»); 2.3(б,д); 12.3; 14.2 (б) ПДР України, у відповідності до яких водій не повинен був розпочинати виконувати обгону автомобіля «Рено», у якого був увімкнутий світловий покажчик повороту ліворуч, а повинен був зменшити швидкість руху свого автомобіля «Тойота», не виїжджаючи на смугу зустрічного руху та дати можливість водієві автомобіля «Рено» виконати маневр повороту ліворуч. Дії водія ОСОБА_5, з технічної точки зору, не відповідають зазначеним вище вимогам Правил дорожнього руху. Висновком даної судової експертизи встановлені порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху крім п.14.2(б), які йому не вмінялись, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2013р. (адміністративна справа №161/9275/13-п відносно ОСОБА_5.).

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Те, що покази ОСОБА_3 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди є спроможними підтверджується і постановою апеляційного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, показаннями свідка ОСОБА_4 Висновки судових експертиз у даній справі оцінені у сукупності з іншими доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України позивач не подав доказів, які б заперечували вину водія ПП «Світогор» ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Вина водія ОСОБА_5 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 05 квітня 2013 року доведена в судовому засіданні. За наявності вини водія ОСОБА_5, який перебував у трудових відносинах з ПП «Світогор», у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05 квітня 2013 року в м.Луцьку по вул.Огієнка та внаслідок якої транспортні засоби отримали технічні пошкодження, і відсутності вини відповідача ОСОБА_3 підстав для відшкодування шкоди позивачу ПП «Світогор» немає.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ПП «Світогор» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПП «Світогор» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не являється власником пошкодженого автомобіля «Рено», ним не представлено доказів і не доведено неможливості звернення до суду із захистом порушених прав власником транспортного засобу чи понесення витрат користувачем на відновлення пошкодженого автомобіля.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Згідно до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 05 квітня 2013 року керував транспортним засобом - автомобілем «Рено» на підставі документів, визначених п.2.1 Правил дорожнього руху, мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Власником автомобіля «Рено Меган Сценік», д.р.н.НОМЕР_1, являється ОСОБА_4, який був залучений до участі у справі як третя особа. ОСОБА_3 має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Рено» і відмова суду в задоволенні позову з підстав, що він не має права вимоги є неправильною.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 слід відмовити з інших підстав.

Згідно полісу №АЕ 1687095 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.02.2013 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», який діяв станом на 05 квітня 2013 року, ПП «Світогор» застрахував свою відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров'ю та майну потерпілого при використані транспортного засобу «Тойота», д.р.н. АС0077ВР, 2012р.випуску.

Згідно положень ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Оскільки відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 цього Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про ДТП. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Судом в даній цивільній справі встановлена вина водія ПП «Світогор» ОСОБА_5, відповідальність якого на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, тому є підстави для стягнення завданої шкоди саме з страховика. Згідно письмових пояснень третьої особи ПрАТ «СК»Перша», даних суду апеляційної інстанції, особа, яка вважає себе потерпілою внаслідок ДТП з заявою про виплату належного їй страхового відшкодування не зверталась та відповідних документів не подавала, що унеможливлює виплату страхового відшкодування.

Страхова компанія зобов'язалась після відповідно письмового звернення до неї потерпілої внаслідок ДТП особи, розглянути спірну ситуацію у встановленому чинним законодавством порядку та строки. Позивач ОСОБА_3 до страхової компанії з позовними вимогами не звертався, не заявляв клопотання про залучення такої особи до участі в справі як співвідповідача, встановлений ліміт відповідальності страховика за заподіяну шкоду не перевищує розміру заявленого матеріального збитку. Непред'явлення ОСОБА_3 вимог до страховика ПрАТ «СК»Перша» про стягнення завданої матеріальної шкоди є підставою для відмови у позові.

Не підлягають до задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_3 не довів в судовому засіданні, що йому була спричинена моральна шкода і не подав суду будь-яких доказів, а також не обґрунтував з яких міркувань він виходив, зазначаючи її розмір у 2000грн. Відповідач не був власником автомобіля і не поніс майнових втрат чи втрат від неможливості користуватись ним. Судом не встановлено завдання моральної шкоди ушкодженням здоров'я, погіршення стану здоров'я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також порушення звичного способу життя. Звернення до правоохоронних органів, суду щодо встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, винуватості особи не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди за недоведеністю. В решті рішення суду в частині відмови в позові залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача приватного підприємства "Світогор" відхилити.

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2015 року в даній справі в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до приватного підприємства "Світогор" скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до приватного підприємства "Світогор" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: