Справа №478/1549/14-ц 04.06.2015 04.06.2015 04.06.2015
Провадження №22-ц/784/38/15
провадження № 22ц-784/38 /2015 Головуючий у першій інстанції:Сябренко І.П.
категорія 58 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Орельській Н.М.,

за участю: представника позивача Піроцької А.А.,

відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року

за позовом

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Миколаївській області, про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про зняття арешту з майна.

Позивач зазначав, що 20 березня 2008 року ВАТ «Державний ощадний банк України» (яке в подальшому змінило назву на ПАТ) уклав з ОСОБА_6 договір відновлюваної кредитної лінії № 95, за яким надав останньому кредит у розмірі 200000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 16,5 % річних, строком до 19 березня 2018 року. Того ж дня, по даному договору було укладено з ОСОБА_6 іпотечний договір, за яким останній передав банку в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1.

4 квітня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області на вказане іпотечне майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-24/2010 виданого 15 березня 2012 року Устинівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_6 солідарно з ФГ «Мамонт» на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 2466384 грн. 80 коп.

22 травня 2014 року головним державним виконавцем вказаного відділу складено акт опису й арешту спірного житлового будинку.

Посилаючись на те, що вказаний арешт порушує права банку, як іпотекодержателя, позивач просив зняти арешт з заставного нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 та виключити вказане майно із акту опису та арешту.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року позов задоволено. Постановлено звільнити з - під арешту та виключити з акту опису та арешту майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки. Крім того, суд розподілив судові витрати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. До участі у справі як відповідача залучено ОСОБА_5, яка є законним представником правонаступника відповідача ОСОБА_6 - його малолітньої доньки ОСОБА_7

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду відповідачка ОСОБА_5 не з'явилась. Як видно з повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.140), вона своєчасно повідомлена про час і місце судового розгляду, а тому її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що накладений арешт на спірне іпотечне майно порушує права іпотекодержателя.

Однак з таким висновком в повній мірі погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1, перебуває в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі іпотечного договору від 20 березня 2008 року, укладеного з ОСОБА_6 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. При цьому сторони визначили заставну вартість майна в розмірі 300000 грн., виходячи з його вартості, встановленої шляхом оцінки, яка становила 340875 грн.

4 квітня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області на вказане іпотечне майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-24/2010 виданого 15 березня 2012 року Устинівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 2466384 грн. 80 коп.

22 травня 2014 року головним державним виконавцем вказаного відділу складено акт опису й арешту житлового будинку АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позов банк зазначав, що зазначений арешт порушує його права як заставодержателя та посилався на положення ч. 4 ст. 54 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV).

Згідно вказаної норми, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Між тим, дана норма містить положення, за якими передбачено можливість стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. (ч. 3 ст. 54 Закону № 606-XIV).

Як видно з довідки ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором станом на 21 жовтня 2014 року становила 106867 грн. 90 коп. (а.с. 69).

В апеляційному суді представник банку пояснила, що заборгованість на час розгляду справи в апеляційному суді зменшилась, та складає біля 90 тис. грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки розмір заборгованості ОСОБА_6 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитом менше вартості заставного майна (340875 грн.), то накладення арешту на це майно за виконавчими листами про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, не суперечить нормам чинного законодавства, а тому підстави для зняття арешту відсутні. Тому вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягають.

При цьому колегія враховує, що розмір кредитної заборгованості, яка виникла на час смерті позичальника ОСОБА_6 вже збільшуватись не буде, оскільки кредитні правовідносини сторін припинились в зв'язку зі смертю останнього.

Крім того, колегія виходить з того, що права банку як заставодержателя на першочергове отримання коштів від реалізації заставного майна, передбачено ч. 6 ст. 54 Закону № 606-XIV.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права, рішення підлягає скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_4 121 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: