АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленко О.О.,

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.,

При секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вмотивовуючи підстави позову наступними обставинами.

Вказував, що ОСОБА_3 згідно з договором № 490074470 від 03 червня 2008 року отримав кредит на суму 13868,92 доларів США зі сплатою 15,5% річних, строком користування до 03 червня 2013 року.

Також 03 червня 2008 року між сторонами був укладений договір поруки № 490074470-П1, згідно умов якого поручитель взяв зобов'язання відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов зазначеного вище кредитного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов'язань від поручителя ОСОБА_2 у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені кредитним договором.

29 вересня 2014 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про припинення договору поруки, вказуючи на те, що банк, без будь-яких погоджень із нею збільшив відсоткову ставку до 16,5%, що є підставою для припинення договору поруки.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення договору поруки - задоволено.

Визнано припиненим з 02 вересня 2008 року договір поруки № 490074470-П від 03 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк».

З вказаним рішенням суду не погодився позивач ПАТ «Альфа-Банк», внаслідок чого подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що умовами п. 5.1 договору поруки визначено, що поручитель підтверджує факт ознайомлення з умовами Основного (кредитного) договору та обов'язками Боржника (ОСОБА_3) за ним.

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що «Основний договір» - кредитний договір № 490074470, укладений між банком та Боржником 03 червня 2008 року, включаючи всі додаткові угоди до нього, що укладені на дату набуття чинності цим договором або будуть укладені у майбутньому.

Згідно п. 6.2 Розділу 2 кредитного договору передбачено, що Банк має право збільшити відсоткову ставку в односторонньому порядку, при цьому в разі збільшення відсоткової ставки не потребується підписання будь-яких додаткових угод.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд вірно встановив коло та їх характер і правомірно виходив з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються та не заперечуються сторонами у справі наступні обставини.

03 червня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір № 490074470, згідно умов якого останній отримав у кредит 13868,92 доларів США зі сплатою 15,5% річних, строком користування до 03 червня 2013 року.

Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі.

В свою чергу, боржник (позичальник) взятих на себе зобов'язань не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої станом на 30 липня 2013 року становить: 362673,26 гривень, з яких 104013,15 грн.(13013,03 доларів США) - заборгованість за кредитом, 77951,26 грн. ( 9752,44 доларів США) заборгованість по відсотках, пеня 180708,85 грн.

Також з матеріалів справи встановлено, 03 червня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 490074470-П1, згідно умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 490074470 від 03 червня 2008 року.

Окрім того, судом встановлено, що з 01 вересня 2008 року банк у односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку з 15,5 % до 16,5%.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про припинення позики, суд виходив з того, що оскільки відповідач не надавала згоди на відповідне збільшення обсягу відповідальності, із урахуванням п.5.4, не була про це повідомлена, порука у даному випадку не діє.

Такий висновок суду є правомірним, виходячи з наступного.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Відповідно до п. 54. договору поруки ( а.с. 10), сторони при його укладенні визначили, що у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за Основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо Поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_2 згоди на відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_3 за кредитними договором із зміненою Банком відсотковою ставкою до 16,5% річних не надавала, порука вірно визнана припиненою.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги є неспроможними, не спростовують вищевказаних висновків суду першої інстанції та не підтверджують належними доказами їх неправомірність, оскільки наявність згідно умов кредитного договору у банку права одноособово змінити відсоткову ставку за ним, не може бути підставою для покладення обов'язку відповідати за збільшеним обсягом зобов'язань на поручителя.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : __________ О.О. Буленко

Судді: ____________ С.М. Бондаревська ____________ В.М. Триголов