Справа № 307/2382/15-ц
Провадження № 2/307/1407/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області та Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації, третя особа: Новоселицька сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання недійсним і скасування реєстрації і права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області та Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації, третя особа: Новоселицька сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання недійсним і скасування реєстрації і права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що він, як і частина інших пайовиків має підстави претендувати на право власності на будівлю колишнього фуражного складу КСГП "Полонина", розташованого за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району Закарпатської області, оскільки як і відповідач ОСОБА_3, має свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "Полонина". У 2008 році ОСОБА_3 звернувся до Тячівського районного суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, у якій просив визнати за ним право власності на 91/100 частини будівлі колишнього фуражного складу КСГП "Полонина", що судом і було задоволено відповідно до рішення суду від 08 липня 2008 року. ОСОБА_5, яка також була членом колишнього КСГП "Полонина" і також, як і ОСОБА_3, від інших пайовиків придбала у розмірі більше як 50 відсотків Свідоцтв про право на майновий пай, подала до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, що набрало законної сили, яку ухвалою суду від 10 лютого 2010 року було задоволено, рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі №2о-109/08 скасовано і ухвалою Тячівського районного суду від 26 лютого 2010 року справу за заявою ОСОБА_3 залишено без розгляду та роз'яснено право подати позов на загальних підставах. У 2010 році відповідач ОСОБА_3 повторно звертався до Тячівського районного суду із позовною заявою про визнання за ним права власності на 52/100 частини даної будівлі, посилаючись на придбання ним шляхом дарування від інших пайовиків свідоцтв про право на отримання майнового паю та рішенням Тячівського районного суду від 19 квітня 2010 року ОСОБА_3 було визнано власником 51,6 відсотків будівлі складу, що становило 52/100 частини будівлі, однак і це рішення суду за заявою ОСОБА_5 було скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 02 грудня 2010 року, і в даній справі рішенням Тячівського районного суду від 08 грудня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. ОСОБА_6 рішення суду ОСОБА_3 оскаржував в апеляційному та касаційному порядку та судом касаційної інстанції було скасовано як рішення Тячівського районного суду від 08 грудня 2011 року, так і ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2012 року і справу направлено на розгляд до суду першої інстанції, де ухвалою Тячівського районного суду від 28 листопада 2012 року за заявою ОСОБА_3 позовну заяву залишено без розгляду. У травні 2013 року ОСОБА_3 повторно звернувся із позовною заявою до Тячівського районного суду про визнання за ним права власності на частку 99,957% у магазині змішаних товарів по вул. Борканюка №17 в с. Новоселиця Тячівського району і рішенням Тячівського районного суду від 19 вересня 2013 року у задоволенні позову відмовлено та дане рішення набрало законної сили, хоч і було, разом з ухвалами апеляційного суду Закарпатської області по даному рішенню, предметом неодноразових переглядів судом касаційної інстанції. Відповідно до даних Тячівського РПТІ за ОСОБА_3 значиться реєстрація права власності на 91/100 частини будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця. Дану реєстрацію права власності Тячівським РПТІ було здійснено 29 серпня 2008 року за заявою ОСОБА_3 на підставі рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року по справі №2о-109/08 року. Однак, дане рішення суду було скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року, тобто це рішення суду, яке слугували підставою для реєстрації права власності скасоване ухвалою цього ж суду за нововиявленими обставинами і ухвала про скасування рішення набрала законної сили, скасована не була, а в подальшому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності було відмовлено. Тячівське РПТІ хоч і було стороною у судовій справі і володіло даними про скасування зазначеного рішення суду, не провело скасування реєстрації права власності у зв'язку із скасуванням судового рішення. Про незаконне оформлення у реєстраційній службі Тячівського РУЮ права власності на 91/100 частини будівлі він довідався у процесі розгляду цивільної справи на початку 2013 року, а відтак загальний трьохрічний строк позовної давності не пропустив, а щодо наявності реєстрації у Тячівському РПТІ права власності на 91/100 частини довідався у процесі розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 від 15 травня 2013 року про визнання права власності та після звернення адвоката з адвокатським запитом до Тячівського РПТІ, що також вказує на те, що строк позовної давності не пропущено, оскільки відповідно до положень ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточняв позовні вимоги та зазначив, що при зверненні з цивільним позовом до суду він виходив з положень ч. 1 ст.261 ЦК України, за якими перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на це положення закону вважає, що не пропустив строків позовної давності, бо про не скасовану реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 91/100 частину будівлі, яка була проведена Тячівським РПТІ, він дізнався у 2015 році, коли ОСОБА_3 06 травня 2015 року звернувся до Тячівського районного суду із черговим позовом до нього (справа №307/1571/15-ц, провадження №2/307/1042/15) про примусове звільнення ним частини приміщення будівлі, що розташована по вул. Борканюка №17 в с. Новоселиця. У процесі розгляду цієї справи він довідався, що проведена Тячівським РПТІ реєстрація ще не скасована, хоч рішення суду, яке слугувало підставою цієї реєстрації було скасовано за нововиявленими обставинами ще в лютому 2010 року та знаючи про ухвалення Тячівським районним судом 10 лютого 2010 року рішення про скасування попереднього рішення від 08 липня 2008 року про задоволення позову ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 91/100 частини будівлі, він вважав, що одночасно із скасуванням рішення суду у 2010 році було скасовано і проведену Тячівським РПТІ реєстрацію права власності на 91/100 частину, оскільки у даній цивільній справі Тячівське РПТІ було залучено стороною у спорі, а його до участі у цих справах залучено не було взагалі. З урахуванням цих обставин вважає, що строку позовної давності він не пропустив, але враховуючи що ОСОБА_3 посилається на те, що він раніше знав про оформлення ним через Тячівське РПТІ права власності на 91/100 частину спірної будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця, просить суд визнати поважними причини пропущення позовної давності і відновити йому строк позовної давності.

Просить визнати поважними причинами пропуск строків позовної давності і відновити строк позовної давності на пред'явлення позову про визнання недійсними та скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 91/100 частину будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району, проведену 29 серпня 2008 року Тячівським РПТІ за заявою ОСОБА_3 та на підставі рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі №2о-109/08, яке скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року і не є чинним; визнати недійсною і скасувати рішення Тячівського РПТІ від 29 серпня 2008 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 91/100 частину будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району, проведену 29 серпня 2008 року Тячівським РПТІ за заявою ОСОБА_3 на підставі рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі №2о-109/08, яке скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року і не є чинним; визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Тячівського РУЮ від 10 січня 2013 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 91/100 частину будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району, проведену 10 січня 2013 року реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції за заявою ОСОБА_3 на підставі рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі №2о-109/08, яке скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року і не є чинним, і зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського РУЮ скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 91/100 частину будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району, за заявою ОСОБА_3 та на підставі рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі № 2о-109/08, яке скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року і не є чинним.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечили. Крім цього, ОСОБА_3 подав суду заяву, в якій просив застосувати в даній справі позовну давність, оскільки вважає, що позивач довідався про порушення свого права в 2008 році, що підтверджується протоколом допиту останнього в якості свідка.

Представник реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що якби ОСОБА_3 не подав у реєстраційну службу рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі №2о-109/08, то реєстрація за ним права власності на 91/100 частину будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району проведена б не була.

Представник Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Представник третьої особи Новоселицької сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Із договору дарування права на майновий пай від 01 вересня 2004 року вбачається, що члени сільськогосподарського підприємства "Полонина", а саме ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ОСОБА_16, подарували ОСОБА_3 права на майнові паї (т.1 а.с.94).

Із договору купівлі-продажу майнових паїв від 12 січня 2009 року вбачається, що ОСОБА_17 купив у ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 майнові паї (т.1 а.с.193).

Із договору купівлі-продажу майнових паїв від 19 серпня 2009 року вбачається, що ОСОБА_17 купив у ОСОБА_29, ОСОБА_21, ОСОБА_30, майнові паї, на загальну суму 9 211 гривень (т.1 а.с.195).

Із договору купівлі-продажу майнових паїв від 27 березня 2009 року вбачається, що ОСОБА_17 купив у ОСОБА_31 та ОСОБА_32 майнові паї, на загальну суму 1 982 гривні (т.1 а.с.194).

Згідно договору купівлі-продажу майнових паїв від 18 липня 2012 року, ОСОБА_17 продав ОСОБА_3 майнові паї, на загальну суму 37 543 гривні (т.1 а.с.192).

Із договору дарування права на майновий пай від 01 листопада 2011 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_33 подарували ОСОБА_1 право на майновий пай КСГП "Полонина" на суму 709 гривень, кожний (т.1 а.с.253).

Із акту приймання-передачі майнового паю в натурі від 17 квітня 2000 року вбачається, що КСГП "Полонина" передала в натурі лот 24 склад фуражний, огорожу та ваги пайовикам, в кількості 37 чоловік (т.2 а.с.41).

Із договору дарування права на майновий пай від 10 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_34 подарувала ОСОБА_1 право на майновий пай КСГП "Полонина" на суму 621 гривень (т.2 а.с.44).

Отже, власниками майнових паїв КСГП "Полонина", на які був виділений фуражний склад, в різних долях, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року (справа №2о-109/08) було встановлено факт, що ОСОБА_3 є власником 91/100 частини будівлі, а саме магазину, площею 607,6 кв.м., який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, в цілому (т.1 а.с.234).

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації 29 серпня 2008 року, на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року (справа № 2о-109/08), було прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності 91/100 частини будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17 (т.1 а.с.241).

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2010 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року, за яким було встановлено факт, що ОСОБА_3 є власником 91/100 частини будівлі, а саме магазину, площею 607,6 кв.м., який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, в цілому, скасовано за нововиявленими обставинами (т.1 а.с.236).

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2010 року справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Тячівське РПТІ, Новоселицька сільська рада, Тячівський відділ архітектури, містобудування Тячівської РДА та ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду (т.1 а.с.237).

Із витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрації права власності вбачається, що реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції 10 січня 2013 року, за заявою ОСОБА_3, на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року (справа № 2о-109/08), було прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності 91/100 частини будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17 (т.1 а.с.242).

Згідно до ч.1 та п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається право власності набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.386 Цивільного Кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.10 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (в редакції станом на 29 серпня 2008 року) правовстановлювальним документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі:1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Згідно п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

А згідно до ст. 267 ч.4 і 5 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено в судовому засіданні, рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно - 91/100 частини будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, за ОСОБА_3, на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року (справа №2о-109/08), було прийнято Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації 29 серпня 2008 року, а рішення про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності 91/100 частини будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року (справа № 2о-109/08), було прийнято державним реєстратором реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції 10 січня 2013 року.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 15 жовтня 2012 року по кримінальній справі № 9300312 вбачається, що ОСОБА_1 з 2008 року було відомо про те, що ОСОБА_3 оформив право власності на 91/100 частини будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, на підставі рішення Тячівського районного суду. Також, з даного протоколу допиту вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про те, що було скасоване рішення Тячівського районного суду, на підставі якого ОСОБА_3 оформив право власності. Однак, у даному протоколі допиту свідка від 15 жовтня 2012 року не зазначено, коли саме ОСОБА_1 довідався про скасування рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року, як і не зазначено, чи було щось відомо ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності, що була проведена за ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного рішення суду.

Жодних інших доказів на підтвердження того, коли ОСОБА_1 довідався про те, що рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року було скасоване, як і те, коли ОСОБА_1 довідався про те, що державна реєстрація права власності на підставі вищезазначеного рішення суду не скасована, відповідачем не подано, позивач стверджує, що довідався про не скасовану державну реєстрацію лише у травні 2015 року, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк для звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року, яке стало підставою для виникнення у ОСОБА_3 права власності на 91/100 частини будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, скасовано, суд приходить до висновку, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню рішення Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 29 серпня 2010 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 91/100 частини нежилого приміщення будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, Тячівського району Закарпатської області, як і підлягає визнанню незаконним та скасуванню рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_35, індексний номер 17593, від 10 січня 2013 року про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 91/100 частини нежилого приміщення будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, Тячівського району Закарпатської області.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського РУЮ скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 91/100 частину будівлі за №17 по вул. Борканюка в с. Новоселиця Тячівського району, за заявою ОСОБА_3 та на підставі рішення Тячівського районного суду від 08 липня 2008 року у справі № 2о-109/08, яке скасовано ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року і не є чинним, то суд вважає, що дана вимога є передчасною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідачів в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 386, 392 ЦК України, п.10 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (в редакції станом на 29 серпня 2008 року), ст.ст. 19, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 29 серпня 2008 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 91/100 частини нежилого приміщення будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, Тячівського району Закарпатської області визнати незаконним та скасувати.

Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, індексний номер 17593, від 10 січня 2013 року, про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 91/100 частини нежилого приміщення будівлі магазину, який знаходиться за адресою с. Новоселиця, вул. Борканюка, 17, Тячівського району Закарпатської області визнати незаконним та скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_36, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області та Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації в доход держави судовий збір в сумі 81 (вісімдесят один) грн. 20 коп., з кожного.

В інших позовних вимогах відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Ніточко