Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2015 р. Справа № 608/1768/15-ц

Номер провадження2/608/716/2015

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В позовній заяві позивачка вказала, що 8 грудня 2012 року ОСОБА_2 отримала під розписку у позику грошові кошти у сумі 40 400 гривень, які зобов'язалась повернути до 31 травня 2013 року. У зазначений строк відповідачка позику не повернула, чим порушила договірні зобов'язання.

ОСОБА_1 просить стягнути вказану суму боргу за договором позики, три відсотки річних у розмірі 2 732,81 гривень, втрати від інфляції в сумі 30 080,94 гривень та понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.

За таких обставин, враховуючи клопотання позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки від 8 грудня 2012 року відповідачка ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 40 400 гривень, які зобов'язалась віддати до 31 травня 2013 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України,договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.(ч.1 ст.1050 ЦК України).

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За таких обставин з відповідачки в користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу в розмірі 40 400 гривень, 2 729,49 гривень 3 % річних в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, втрати від інфляції у розмірі 30 080,94 гривень.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідачки в користь позивачки 732,14 гривень понесених нею витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 510, 526, 530, 536, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 40 400 (сорок тисяч чотириста) гривень боргу за договором позики, 2 729 (дві тисячі сімсот двадцять дев'ять) гривні 49 копійок 3 % річних, 30 080 (тридцять тисяч вісімдесят) гривень 94 копійки втрат від інфляції, а всього 73 213 (сімдесят три тисячі двісті тринадцять) гривень 75 копійок боргу, а також 732 (сімсот тридцять дві) гривні 75 копійок витрат на сплату судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк