Справа № 333/7666/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.,

при секретарі Мінаєва В.В.

за участю представники позивача: ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району про розірвання договору з теплопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення № 2 в будинку № 7 по вул.. Ситова в м. Запоріжжя на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради 25.01.2007 року , № 22/10.

Право власності на житло зареєстровано в ОП «Запорізьке МБТІ» 01.12.2008 року.

В 2007 році позивач звернувся до Концерну «Міські теплові мережі» з питання відключення теплопостачання у вище казаному нежитловому приміщенні. Згідно відповіді Концерну «МТМ» № 2961/14 від 04.06.2007 року для відключення централізованого опалення необхідно було виконати ряд робіт , в тому числі розробити та узгодити проектну документацію, стояки системи опалення житлового будинку ізолювати та пропустити транзитом по власним приміщенням, існуючу систему опалення демонтувати.

Всі зазначені умови виконано. Отримано «Технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановки юридичних та фізичних осіб від 26.03.2007 р. № 776/07», «Техніко-економічне обґрунтування економічної недоцільності обладнання вибору джерела тепла для системи опалення магазину промислових товарів та офісів по вул.. Ситова, 7 в м. Запоріжжя» та «Розрахунок теплової потужності», складені ПФ «СЕТ» в 2008 році.

Проведено демонтаж отоплюваних приладів в належному йому приміщенні, транзитні трубопроводи заізольовані та зашиті гіпсокартонними листами, що підтверджується актами від 03.07.2008 р., 06.08.2008 р. Відхилень від проектно-розрахункової документації не встановлено, що підтверджено актом від 11.10.2007 року.

Для того, щоб належним чином оформити відключення від централізованого опалення та постачання гарячої води необхідно було укласти з Концерном «МТМ» договір на купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді.

01.08.2008 року між позивачем та концерном «Міські теплові мережі» було укладено договір № 501657 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Строк дії Договору, відповідно до п. 10.1., розпочато з 01.08.2008 року. Згідно п. 10.4 Договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Згідно п.. 3.1.8. Договору «Споживач теплової енергії має право на вибір Теплопостачальної організації при наявності технічної можливості». Це також прописано і Додатку № 3 до Договору «Умови припинення постачання теплової енергії» (п.1.1.)

Так як позивач не користується тепловою енергією, яку постачає Концерн «МТМ», енергією електроносіїв, він неодноразово звертався до Концерну «МТМ» з заявами про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії (заяви від 22.08.13 р., 30.06.15 р., 05.08.15 р., 27.08.15 р., 05.10.15 р.).

Однак відповідач відмовився від розірвання договору, мотивуючи це тим, що у належному йому приміщенні проходять транзитні трубопроводи будинкової системи опалення, теплові втраті яких складають 259,2 ккал/г, тому я є споживачем теплової енергії.

Однак така відмова Концерну «МТМ» по-перше, не відповідає технічним показникам, а по-друге, грубо порушує чинне законодавство.

У звязку з чим звертається до суду з даним позовом та просить розірвати вище вказаний договір.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та доданих до неї документів.

Представник відповідача з позовними вимогами позивача в судовому засіданні не погодилась та наполягала відмовити в задоволенню позовних вимог з підстав викладених у запереченні.

Спеціаліст К «МТМ» ОСОБА_4 пояснив, що позивачем проведено демонтаж отоплюваних приладів в належному йому приміщенні, транзитні трубопроводи заізольовані та зашиті гіпсокартонними листами, що підтверджується актами від 03.07.2008 р., 06.08.2008 р. Відхилень від проектно-розрахункової документації не встановлено про що було складено акт від 11.10.2007 року. На даний час перевірити стан вище вказаних труб не є можливим оскільки вони сховані за гіпсокартоном. На думку спеціаліста договір можливо переукласти на інших умовах, але неможливо розірвати, бо по вище зазначених трубах, які проходять по приміщенню, яке належить позивачу постачається теплова енергія мешканцям будинку.

Заслухавши сторін їх представників, спеціаліста, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення № 2 в будинку № 7 по вул.. Ситова в м. Запоріжжя на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради 25.01.2007 року , № 22/10. Право власності на житло зареєстровано в ОП «Запорізьке МБТІ» 01.12.2008 року. (а.с. 4-5)

В 2007 році позивач звернувся до Концерну «Міські теплові мережі» з питання відключення теплопостачання у вище казаному нежитловому приміщенні. Згідно відповіді Концерну «МТМ» № 2961/14 від 04.06.2007 року для відключення централізованого опалення необхідно було виконати ряд робіт , в тому числі розробити та узгодити проектну документацію, стояки системи опалення житлового будинку ізолювати та пропустити транзитом по власним приміщенням, існуючу систему опалення демонтувати. Всі зазначені умови виконано. Отримано «Технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановки юридичних та фізичних осіб від 26.03.2007 р. № 776/07», «Техніко-економічне обґрунтування економічної недоцільності обладнання вибору джерела тепла для системи опалення магазину промислових товарів та офісів по вул.. Ситова, 7 в м. Запоріжжя» та «Розрахунок теплової потужності», складені ПФ «СЕТ» в 2008 році. Проведено демонтаж отоплюваних приладів в належному йому приміщенні, транзитні трубопроводи заізольовані та зашиті гіпсокартонними листами, що підтверджується актами від 03.07.2008 р., 06.08.2008 р. Відхилень від проектно-розрахункової документації не встановлено, що підтверджено актом від 11.10.2007 року. 01.08.2008 року між позивачем та концерном «Міські теплові мережі» було укладено договір № 501657 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. (а.с. 6-33)

Так як позивач не користується тепловою енергією, яку постачає Концерн «МТМ», енергією електроносіїв, він неодноразово звертався до Концерну «МТМ» з заявами про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії (заяви від 22.08.13 р., 30.06.15 р., 05.08.15 р., 27.08.15 р., 05.10.15 р.). (а.с. 34-38)

Відповідно до вимог ст.26 п.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця (виробника), споживач має право розірвати договір у порядку встановленому законом.

Строк дії Договору, відповідно до п. 10.1., розпочато з 01.08.2008 року. Згідно п. 10.4 Договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Згідно п.. 3.1.8. Договору «Споживач теплової енергії має право на вибір Теплопостачальної організації при наявності технічної можливості». Це також прописано і Додатку № 3 до Договору «Умови припинення постачання теплової енергії» (п.1.1.)

Однак відповідач відмовився від розірвання договору, мотивуючи це тим, що у належному йому приміщенні проходять транзитні трубопроводи будинкової системи опалення, теплові втраті яких складають 259,2 ккал/г, тому я є споживачем теплової енергії.

Пунктом 3 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів" права споживача вважаються порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням сторонами умов договору.

Згідно з п.26 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції…"

Оскільки представник відповідача не надав суду доказів про те, що позивач порушив права будь-кого із інших мешканців будинку, створив будь-які незручності, суд приходить до висновку про правомірність його дій. Крім того, з пояснень представника відповідача та спеціаліста випливає, що будинок, як і раніше отримує постачання теплової енергії, скарг від мешканців будинку не надходило. Також спеціалістом підтверджено, що відповідачем проведено демонтаж отоплюваних приладів в належному йому приміщенні, транзитні трубопроводи заізольовані та зашиті гіпсокартонними листами, та вказав на складання про це актів актами від 03.07.2008 р., 06.08.2008 р. Відхилень від проектно-розрахункової документації не встановлено, що підтверджено актом від 11.10.2007 року.

У відповідності до вимог ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Право споживача на звільнення від сплати за послуги у разі їх ненадання передбачено пунктом 13 пункту 16 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Даним нормативним документом передбачено, що підставами для розірвання договору може бути зникнення потреби в отриманні послуги, або відмова споживача від користування послугами.

Відповідно до ч..1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України, відповідно до статті б цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відтак, судом встановлено, що фактично послуг з теплопостачання, що надаються концерном "МТМ", позивач не отримує, оскільки позивачем проведено демонтаж отоплюваних приладів в належному йому приміщенні, транзитні трубопроводи заізольовані та зашиті гіпсокартонними листами, про що складено відповідні акти. Тому, відмова відповідача в розірванні договору є безпідставною бо транзитні труби не є приладом який постачає безпосередньо до приміщення тепло, про демонтування таких приладів міститься в матеріалах справи акт, а транзитні труби містяться також поза межами будинку плата за втрату тепла з яких ніким не сплачується, Крім того, позивач здійснює опалення своєї власності за допомогою електроносіїв про що свідчить Архітектурно технічний паспорт затверджений Головним управлінням архітектури та містобудування Запорізької міської ради від 19.06.2009 року

Також, є доцільним зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992 р.). Тому, враховуючи що права та інтереси інших мешканців будинку № 7 по вул. Ситова у місті Запоріжжі не порушено, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 158, 197, 213, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.319, 383, 901, 598, 627 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району про розірвання договору з теплопостачання задовольнити.

Розірвати договір № 501657 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладений 01.08.2008 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_2.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487, 20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: ОСОБА_5