Номер провадження: 22-ц/785/3636/15
Головуючий у 1 інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів Доценко Л.І., Гірняк Л.А.,

при секретарі Томашевської К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, треті особи, законні представники: ОСОБА_3, ОСОБА_4,які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, треті особи: законні представники ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_6 про визнання права на обовязкову частину в спадщині, зобовязання видати свідоцтво про право власності та вжити заходів щодо охорони спадкового майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року,-

встановила:

13 січня 2015р. ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6 про визнання права на обовязкову частину в спадщині, зобовязання видати свідоцтво про право власності та вжити заходів щодо охорони спадкового майна.

При цьому посилалася на те, що ОСОБА_1 є єдиною дитиною ОСОБА_7, яка померла 06 липня 2014р., якої на час смерті матері виповнилось 55 років.

Позивач вважала себе непрацездатною особою, за станом здоровя потребує постійного лікування, а матір залишила після смерті заповіт, тому позивач просила: прийняти рішення, що підтверджує право позивача на обовязкову частину у спадщині в розмірі, що відповідає 50% від майна, вказаного у заповіті; зобовязати нотаріальну контору видати свідоцтво на спадщину на обовязкову частину, а також здійснити охорону спадкового майна; утримати з державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 понесені судові витрати, а також рекомендувати Головному управлінню юстиції відсторонити нотаріуса від займаної посади.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Законні представники ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015р. скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Треті особи, законні представники: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_6, просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач, Державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилалась на те, що право на обовязкову частку у спадщині у позивача відсутнє, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними вважаються особи, що досягли загального пенсійного віку на день відкриття спадщини (день смерті) пенсійного законодавства та інваліди І, II, III груп незалежно від того, чи була їм призначена пенсія. Загальний пенсійний вік визначається з дотриманням вимог ст. 26 вказаного Закону, а саме пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років. До досягнення цього віку у 2014 році право на пенсію мали жінки, які народилися з 01 квітня по 30 вересня 1958 року та, яким виповнилося 57 років. На день смерті спадкодавці ОСОБА_7 06.07.2014р. - ОСОБА_1 (27.08.1958 р.н.) було 55 років, тому право ОСОБА_1 на обовязкову частку у спадщині не виникло.

Посилання ОСОБА_1 на Угоду про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовослужбовців держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 15.05.1992р. регулює питання пенсійного забезпечення цих категорій громадян і ніяким чином не впливає на визнання особи непрацездатною, а тому просила рішення суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що листом від 10.10.2014р. за № 3869/02-14 державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частину у спадщині померлої 06.07.2014р. матері ОСОБА_7, яка залишила заповіт на належну їй квартиру АДРЕСА_1, малолітньому ОСОБА_6, 21 листопада 2013р.н., повідомила про те, що ОСОБА_1 на день смерті матері не виповнилося 57 років, тому право на обовязкову частку у спадщині позивач не має і видати свідоцтво про право на спадщину згідно ст. 1241 ЦК України після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини немає підстав.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що під час розгляду справи, судом з метою сприяння всебічного та повного зясування обставин по справі було розяснено позивачу та її представнику про необхідність перевірки наявності або відсутності спадкової справи стосовно спадкодавця, оскільки предявлення позову до неповного кола осіб може стати підставою для відмови у задоволенні позову, тому що заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача може відбутися лише за клопотанням позивача. Разом з тим позивач та її представник наполягали на розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

З врахуванням того, що ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначено щодо обовязку доведення обставин, на які позивач посилається, які не виконано позивачем, а також, як вбачається з пояснень законних представників ОСОБА_6, позовні вимоги заявлені не до належного відповідача тощо, оскільки відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину, а пояснення позивача повністю спростовуються встановленими обставинами по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується повністю з таким висновком суду з наступних підстав.

Як розяснює в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р у п. 19, при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі не охоплення заповітом всієї спадщини - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст.ст.1258,1261,1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; першу чергу с правом на спадкування мають дружина (чоловік) та діти спадкодавця

Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

У відповідності до ст.1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - це особи які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2014р. ОСОБА_7, посвідчила заповіт на належну їй квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстром 2-273(а.с.45).

06 липня 2014р. ОСОБА_7 померла(а.с.44).

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлої та мати ОСОБА_3

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_8 Федерації(а.с.7,9,11).

Згідно посвідки на постійне проживання за № 20188 від 16.08.2011р. ОСОБА_1 надано 16.08.2011р. дозвіл на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 (10- зворот).

За довідкою генерального консульства ОСОБА_8 Федерації в Одесі від 01 жовтня 2014р. згідно Закону ОСОБА_8 Федерації №173-ФЗ від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії» (Гл.11,ст.7,п.1), ОСОБА_1, 27.08.1958р.н. досягла пенсійного віку(а.с.13).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 26 листопада 2013р., ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на обовязкову долю до майна померлої матері ОСОБА_7, оскільки загальний пенсійний вік визначається з дотриманням вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років. До досягнення цього віку у 2014 році право на пенсію мають жінки 57 років, які народилися з 01 квітня по 30 вересня 1958 року. На день смерті ,06 липня 2014р. ОСОБА_7, позивачці ОСОБА_1 було 55 років(а.с.24).

Як вбачається з копії спадкової справи, яка витребувана судом апеляційної інстанції, після смерті ОСОБА_7, померлої 06 липня 2014р. до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, звернулися 01 жовтня 2014р. ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно за заповітом від 07 травня 2014р. на квартиру АДРЕСА_3(а.с. 187-198 копія спадкової справи ).

08 жовтня 2014р. до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку(а.с.194).

24 жовтня 2014р. до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7І.(а.с. 195 зворот).

Таким чином, ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 187-198 копія спадкової справи) та у встановленому законом порядку не була усунена від права на спадкування.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями, які претендують на спадщину після смерті ОСОБА_7 померлої 06 липня 2014р. є її донька ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за заповітом, представниками якого є його батьки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які по вищевказаній справі залучені як треті особи.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкове майно, позивач в силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Як вбачається з позовних вимог, позивачка заявила позов до нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання права на обовязкову частину в спадщині, зобовязання видати свідоцтво про право власності та вжити заходів щодо охорони спадкового майна.

Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем за заповітом, його представниками є батьки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які по справі є третіми особами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції під час розгляду справи правильно зазначив та запропонував позивачці залучити до участі у справі всіх спадкоємців померлої ОСОБА_7

Відповідач, державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 є не належним відповідачем по справі, оскільки до участі у справі повинні бути залучені всі спадкоємці, які мають право на спадкове майно.

Посилання апелянта на п.5.9 Гл.10 розділу 5 «Інструкції про порядок проведення нотаріальних дій нотаріусами України», в якому зазначено про те, що право на обовязкову частку не залежить від інших спадкоємців, а тому спадкоємці не повинні бути залучені до участі у справі до уваги колегії суддів не приймається з наступних підстав.

Відповідно до вказаного п.5.9 Інструкції зазначено, що право на обов'язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов'язкової частки. Право на обов'язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов'язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов'язкову частку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що право на спадщину позивача може бути встановлено тільки в разі залучення всіх спадкоємців до участі у справі. Однак, це право на обов'язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців у разі якщо, залучивши всіх спадкоємців, судом буде встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 має право на обов'язкову частку спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємець за заповітом, та його представники батьки: ОСОБА_3, ОСОБА_4 не були залучені до участі у справі в якості відповідачів.

Заява позивача до апеляційного суду Одеської області про зміну позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки зміна позовних вимог на стадії апеляційної інстанції не передбачена ЦПК України(а.с.79).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд не вправі в такому разі скасувати рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд чи залучити коло осіб до участі у справі та вирішити спір по суті, тому з врахуванням вимог ст.303 ЦПКУкраїни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, тому колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Підстав для ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст.3 ЦПК України це рішення не перешкоджає позивачу, залучивши до участі в справі всіх осіб, права яких можуть бути порушенні судовим рішенням, звернутися до суду з позовними вимогами за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 218,303,307 п.1ч.1,308,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11