УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2007 року в сумі 44 841,18 доларів США та 27 128 грн 26 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту і 6 137 грн 20 коп. пені за несвоєчасну спалу процентів, а в решті вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 2 740 грн 50 коп. судових витрат з кожного.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за забезпеченим порукою кредитним договором не виконує, в результаті чого існує заборгованість перед позивачем, тому кредитор вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом солідарного стягнення із боржника та поручителя заборгованості у розмірі, визначеному згідно із наданим представником банку розрахунком та який ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не спростовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338 ЦПК України підстави для скасування рішення апеляційного суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко