У х в а л а

іменем україни

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності його дружині ОСОБА_6, яка померла. На випадок своєї смерті остання заповіла все своє майно на користь доньки - ОСОБА_5 Посилаючись на те, що за час шлюбу майно збільшилось у вартості, а тому може вважатися спільним майном подружжя, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку як частину у спільній власності подружжя, а крім цього право власності за законом на обов'язкову частину у спадщині.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано будинок АДРЕСА_1 об'єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/8 частин будинку № АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 лютого 2015 року скасовано рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 лютого 2015 року і залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що будинок АДРЕСА_1 був особистою власністю померлої ОСОБА_6 Прибудови до вказаного будинку не були введені в експлуатацію та не пройшли державної реєстрації як того вимагали положення чинного на момент зведення вказаних побудов законодавства і не можуть вважатися частиною спірного будинку, за рахунок якої він збільшився, що давало б підстави визнати його спільною сумісною власністю подружжя.

При цьому, відмовляючи у позові в частині визнання за позивачем права власності на обов'язкову частку у спадщини, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що вказана вимога заявлена передчасно і матеріали справи не містять доказів звернення позивача до нотаріальної контори для отримання відповідного свідоцтва та відмови нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії.

До таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 332 ЦПК України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

В.А. Черненко