Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» (далі - ПАТ «БанкНаціональний Кредит») до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» (далі - ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь»), ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в інтересах ОСОБА_4, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ «Банк Національний Кредит» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 листопада 2011 року між банком та ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді траншів у межах максимального ліміту заборгованості до 10 000 000 грн з кінцевим терміном повернення до 15 лютого 2012 року. Низкою додаткових угод до кредитного договору сторони обумовили певні зміни до кредитного договору, а саме, договором про внесення змін № 30 до кредитного договору сторони погодили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 30% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 30 000 000 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 11 лютого 2014 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість у розмірі 40 211 978 грн 81 коп. та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2014 року позов ПАТ «Банк Національний Кредит» задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «БанкНаціональний Кредит» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 16 лютого 2011 року у сумі 40 211 978 грн 81 коп.

Стягнуто солідарно з ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3 441 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року рішення районного суду в частині визначення розміру пені змінено: зменшено розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту до 3 714 350 грн 40 коп. та розмір пені за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом до 146 215 грн 77 коп. та викладено абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції: стягнути солідарно з ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» заборгованість за кредитним договором від 16 лютого 2011 року у розмірі 38 289 188 грн 81 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, безпідставно ухиляються від їх виконання.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру пені, апеляційний суд виходив із наявності підстав для застосування строку позовної давності щодо нарахування пені в межах одного року до дня звернення до суду.

В іншій частині апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам та обставинам справи.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Судами установлено, що 16 лютого 2011 року між ПАТ «Банк Національний Кредит» та ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді траншів в межах максимального ліміту заборгованості до 10 000 000 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості до 15 лютого 2012 року.

Низкою додаткових договорів до кредитного договору сторони обумовили певні зміни до кредитного договору, а саме: змінювали максимальний ліміт заборгованості, відсотки, порядок повернення кредиту та процентів, кінцевий термін повернення заборгованості.

Відповідно до договору про внесення змін № 30 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії сторони внесли зміни до п.1.1.1 кредитного договору, згідно якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 30% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 30 000 000 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11 січня 2014 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_4 укладений договір поруки.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В абзаці 3 пункту 15 постанови Пленуму роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 745цс15.

Таким чином, судові рішення у частині вирішення позовних вимог ПАТ «Банк Національний Кредит» до ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ «Банк Національний Кредит», що розгляд його позовних вимог до ТОВ «ФК «Фінанс Капіталь» про стягнення заборгованості за договором кредиту віднесено до юрисдикції господарських судів.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23 вересня 2013 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 40 211 978 грн 81 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 30 000 000 грн; заборгованість за процентами - 2 999 879 грн 14 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 150 552 грн 03 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 632 804 грн 93 коп.; три проценти річних від простроченої суми - 32 240 грн 60 коп.; 1 146 471 грн 50 коп річних від простроченої суми кредиту; 2 250 грн 83 коп. - індекс інфляції за час прострочення процентів за користування кредитом; 247 779 грн 78 коп. - індекс інфляції за час прострочення по сплаті кредиту.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, відповідач визнавала наявність заборгованості, проте вона не погоджувалася з наданим позивачем розрахунком розміру заборгованості, зазначаючи що він є одностороннім та викликає сумніви в його правильності.

Аналогічні доводи містяться і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, що беруть участь у справі.

Враховуючи зазначене та з метою визначення достовірності розрахунку розміру заборгованості по тілу кредиту, відсотках та правильності нарахування банком штрафних санкцій, відповідачкою як в суді першої, так і апеляційної інстанції було заявлено клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи (т. 2, а.с. 6, 75).

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи справу, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 10, 212-214, 316 ЦПК України на зазначене увагу не звернув, обставини справи з'ясував неповно, заперечення відповідача щодо наданого банком розрахунку заборгованості за кредитом належним чином не перевірив; відхиливши клопотання відповідача про призначення експертизи, не зазначив мотивів такого відхилення та не врахував, що саме у такий спосіб відповідач намагалася спростувати наданий банком розрахунок розміру заборгованості та її складових, з'ясування зазначених обставин має істотне значення для правильного вирішення справи. Поза увагою апеляційного суду залишилося й те, що сама по собі наявність на розрахунку заборгованості підпису уповноваженої особи банку не є достатньою підставою для висновку про правильність цього розрахунку.

Крім того, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний не звернув уваги на те, що солідарне стягнення зі сторін суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи в частині позовних вимог ПАТ «БанкНаціональний Кредит» до ОСОБА_4 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Капіталь» про стягнення заборгованості закрити.

У частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_4 справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін