АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8452/2015 Головуючий у 1-й інстанції Цокол Л.І.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючої Кравець В.А.,

суддів Борисової О.В., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Пишного А.В.,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Пишного А..В. від 17.02.2015 року про зупинення виконавчого провадження по виконавчому листу № 757/25060/14-ц від 21.11.2014 року, а виконавчий лист повернути до відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві для подальшого виконання.

Свої вимоги мотивував тим, що дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, оскільки виконавче провадження було відкрито 24 листопада 2014 року, тобто за місяць до введення в дію п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року у задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення його скарги, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження значно погіршують його правове становище, відносно положень законодавства, що діяло на момент відкриття виконавчого провадження.

Крім того, рішення в примусовому порядку до сьогодні не виконано, суми за ним не стягнені і заявнику не сплачені, що порушує як ст.ст. 2, 11, 27 Закону «Про виконавче провадження», так і міжнародні зобов'язання України.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу в розмірі 14 151,68 євро, неустойку в розмірі 19,78євро, судові витрати у розмірі 1 948,80грн. Вирішено питання судових витрат (а.с.36-39).

21 листопада 2014 року ОСОБА_1 було видано виконавчий лист. (а.с.68)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.112014 № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк».

24 листопада 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Рижук Л.В. було відкрито виконавче провадження №45565442 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

17 лютого 2015 року державним виконавцем Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зупинено виконавче провадження №45565442 з підстав, визначених п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у зв'язку із здійсненням тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк» строком до 20.03.2015р.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 вказав на те, що дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, оскільки виконавче провадження було відкрито 24 листопада 2014 року, тобто за місяць до введення в дію п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, колегія суддів, перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Ппо виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно п. 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (якій діяв на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

Відповідно до п. 9 ч1. ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (якій діяв на момент зупинення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає бов'язковому зупиненню у разі: 9) запровадження тимчасової адміністрації банку- боржника.

Таким чином, дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження є правомірними, а рішення суду на даному етапі не може бути виконане, оскільки в ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Твердження апелянта, що суд не звернув уваги на те, що виконавче провадження було відкрито 24 листопада 2014 року, тобто за місяць до введення в дію п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, запровадження тимчасової адміністрації банку- боржникау юридичному розумінні має значення зупинення виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Отже, дії державного виконавця є законними, і будь-яких порушень прав скаржника апеляційою інстанцією не встановлено.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді