У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2., третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року, позов ОСОБА_1. задоволено.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі держи Україна до Федеративної Республіки Німеччини неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір'ю - ОСОБА_1., яка гарантує її повернення в Україну, за відсутності згоди батька - ОСОБА_2., в період часу з 5 червня 2015 року до 5 грудня 2015 року, за наявності документів, які підтверджують мету перетинання кордону України.

Надано ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх проїзних документів в компетентних органах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька -

ОСОБА_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі.

Згідно з вимогами ст. ст. 154, 155 СК України, батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керуючись вказаними вище нормами закону, виходив з інтересів дитини, а саме з того, що поїздка за кордон спрямована на розвиток дитини, на ознайомлення з культурними, національними та історичними цінностями народу іншої країни.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Заперечення відповідача проти задоволення позову спростовуються вимогами чинного законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук