У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Нагорняка В.А.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Укргазбанк» до товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-А», товариства з обмеженою відповідальністю «Боянівка-Імпекс-ЛТД», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору №46/03-ю/2011, укладеного 03 жовтня 2011 року ТДВ «Інтер-А», було відкрито відновлювальну кредитну лінію із загальним лімітом в сумі 10 млн. грн зі сплатою 15,5 відсотків річних терміном по 02 жовтня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 03 жовтня 2011 року банком укладено, зокрема, договори поруки №46/03-ю/2011-П1 та №46/03-ю/2011-П2 від 03 жовтня 2011 року, за умовами яких ТОВ «Боянівка-Імпекс ЛТД» та ОСОБА_6 відповідно поручилися за виконання всіх зобов'язань позичальника перед банком по вказаному кредитному договору.

Посилаючись на те, що позичальником не виконуються умови кредитного договору та по закінченню строку кредитування станом 03 жовтня 2013 року заборгованість не повернуто, а також допущено порушення умов договорів забезпечення, що тягне за собою сплату штрафних санкцій, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути суму кредитної заборгованості та штрафні суми солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-А», товариства з обмеженою відповідальністю «Боянівка-Імпекс ЛТД», ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03 жовтня 2011 року в сумі 11181821,85 грн.

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Боянівка - Імпекс ЛТД» на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»: штраф за невиконання пункту 3.3.12, 4.2. договору застави №46/03-ю/2011-з3 від 03 жовтня 2011 року в розмірі 275994,65 грн; штраф за невиконання пункту 3.3.6., 4.2. договору іпотеки №46/03-ю/2011-з4 від 27 грудня 2012 року у розмірі 148668,25 грн; штраф за невиконання пункту 3.3.14, 4.2. договору іпотеки №46/03-ю/2011-з4 від 27 грудня 2012 року у розмірі 148668,25 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не містить доводів щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права при вирішенні спору в частині стягнення товариства з обмеженою відповідальністю «Боянівка-Імпекс ЛТД» на користь банку штрафів за порушення умов договорів забезпечення кредитної заборгованості, а тому відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України справа в цій частині не переглядається, оскільки відповідно до положення вказаної статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів касаційної скарги.

Розглядаючи справу в частині солідарного стягнення з відповідачів суми кредитної заборгованості колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про те, що в зазначеній частині касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судами встановлено, що згідно кредитного договору №46/03-ю/2011 від 03 жовтня 2011 року ТОВ «Інтер-А» було відкрито кредитну лінію із лімітом в 10 млн. грн зі сплатою 15,5 відсотків річних терміном до 02 жовтня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 03 жовтня 2011 року між банком та ТОВ «Боянівка ЛТД» укладено договір поруки №46/03-ю/2011-П1.

Також, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 03 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки №46/03-ю/2011-П2.

Із розрахунку кредитної заборгованості кредитним договором №46/03-ю/2011 вбачається, що станом на 22 січня 2014 року заборгованість по тілу кредиту становить 9861506,85 грн, прострочена заборгованість по процентах за період з 03 жовтня 2013 року 620329,31 грн, заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасне повернення кредиту за період з 07 травня 2013 року 638778,73 грн, заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату процентів за період з 06 червня 2013 року 11206, 96 грн.

Звертаючись до суду із позовом до боржника та поручителів, ПАТ КБ «Укргазбанк» просив стягнути на свою користь суму кредитної з відповідачів солідарно.

Задовольняючи позов у частині стягнення суми кредитної заборгованості, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позичальник як і поручителі належним чином не виконали умови кредитного договору та договорів поруки і станом на 03 жовтня 2013 року не повернули суму кредитної заборгованості, а тому ця заборгованість підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

До таких висновків суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення солідарно з відповідачів суми кредитної заборгованості, за умови пред'явлення відповідних позовних вимог до боржника і поручителів за окремими договорами поруки, узгоджуються з вимогами ст. 554 ЦК України, оскільки у справі, яка розглядається, встановлено, що кредитне зобов'язання забезпечувалося договорами поруки на визначених сторонами умовах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
В.А. Нагорняк
В.А. Черненко
С.П. Штелик