Справа № 214/59/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мхітарян С.С.,

при секретареві - Рімашевської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення матеріальної і моральної шкоди спричиненої в наслідок порушення банком договору - заяви, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про матеріальної і моральної шкоди спричиненої в наслідок порушення банком договору - заяви, з якого вбачається, що позивач 07 травня 2014року уклав договор-заяву №305835/12388/6-14 з ЛТ «Банк «Фінанси і Кредит» Відділення №11 Криворізької філії в Саксаганському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Після закінчення строку договору-заяви, 07.11.2014р. він звернувся в банк для отримання готівкою в американських доларах вклад і проценти на вклад в розмірі 3000$ + 175$ = 3175$. На, що йому відмовили і запропонували одержувати по 200$ в день. 10.11.2014р. звернувся в відділення №11 Криворізької філії з вимогою: ": вернути йому вклад і проценти по ньому на протязі трьох календарних днів американськими доларів еквівалентно 15000 грн. Відповідь була: «Повертаємо по 200$ » Це означає, що йому потрібно відпроситися на роботі щоб одержати по 200$ в день. Починаючи з 10.11. до 03.12.2014р. банк видавав йому з понеділка до суботи по 200$ в день Затримка в видачі повністю готівки склала 26 днів! Відділення №11 Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси і кредит»: порушив п.6 договору-заяву №305835/12388/6-14 , порушив положення: п.5.1; п.6.2.1 «Основних умов» в яких банк зобов'язувався повернути йому повністю вклад і проценти на вклад 07.11.2014р. Внаслідок дій банка, він не міг розпоряджатися своєю приватною власністю , банк наніс йому матеріальну шкоду яка по його розрахункам складає 13$,80 центів згідно з умовами договору-заяви №305835/12388/6-14. В діях працівників банка «Фінанси і Кредит» він зіткнувся з байдужістю, та непрофесіоналізмом і це призвело до того що з 11.11.14р. почалося погіршення його здоров'я і 19.11.14р. з артеріальним тиском 180/100 він звернувся до лікаря. Він хворів і був на лікарняному з 19 по 28.ll.14p. Так як він застрахований, Акціонерна страхова компанія «Днепромед» . 19.11.14р. допомогла йому купити ліки на 392,92грн. Додатково, необхідні ліки для його лікування, він купував своїм коштом: 20.11. на 88,17грн.; 21.11. на 159 грн.; 22.11 на 25,50грн.; 27.11 на 93.03 грн. І це склало: 365,70грн. (триста шістдесят п'ять грн.) 70 коп. Такі дії працівників банка «Фінанси і Кредит» призвели до його гнітючого стану і приниженого відчуття і він захворів. Змінився його розміряний і впорядкований устрій життя, ускладнилися його відношення на роботі і дома, що погіршувало його здоров'я і моральний стан. Тому він вимушений звернутись до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти заявлений вимог, посилаючись на те що Дійсно, між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та громадянином України ОСОБА_1 було укладено Договір-заяву №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 07.05.2014 року (на строк з 07 травня 2014р. По 07 листопада 2015р. Пунктом 9 Депозитного договору визначено, що Вкладник підписанням цього договору усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з Депозитним договором складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Договорів, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати. На момент звернення Позивача до Банку з вимогою повернення суми вкладу (19 лютого 2015 року), діяла Постанова НБУ № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 р. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 даної Постанови, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. При цьому мінімальний розмір щоденних виплат не встановлено. Відповідно до п. 7.4. Основних умов, Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором у випадку виникнення обставин непереборної сили, до яких, зокрема, відносяться: вступ у дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором. При цьому строк виконання зобов'язань відкладається на весь строк дії таких обставин». Зважаючи на наявні обмеження щодо виплати готівкових коштів з поточних та депозитних рахунків, встановлені Постановою НБУ №540 від 29.08.2014р., залишок коштів після закінчення строку розміщення вкладу зберігався в Банку на умовах вкладу на вимогу. Відповідно до абз. 4 п. 5.2 Основних умов, нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення строку розміщення депозитного вкладу за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період знаходження коштів на вкладі на вимогу. Згідно п. 8.1. Основних умов, Вкладник підписанням Договору-заяви підтверджує, що він ознайомлений з чинними на момент підписання Договору-заяви розмірами процентної ставки для нарахування процентів на залишок грошових коштів на Вкладному рахунку на вимогу/Рахунку на вимогу та Тарифами комісійної винагороди Банку за розрахунково-касове обслуговування депозитних рахунків фізичних осіб та погоджується з ними. Таким чином, керуючись вищевикладеним положенням Договору, Сторони договірних правовідносин визначили, що проценти за користування коштами Вкладу нараховуються у повному обсязі лише протягом певного, визначеного заздалегідь строку (з 07.05.2014 р. По 07.11.2014 р.), в той час як нарахування процентів після закінчення визначеного строку розміщення вкладу здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу. Відповідно, обов'язок Банку по нарахуванню та виплаті Вкладнику передбаченого Договором розміру процентів по вкладу припинився в обумовлені Оскаржуваним договором строки, незалежно від факту виконання Банком зобов'язання в частині повернення самого вкладу. Позивачем долучено до позовної заяви копії чеків на придбання ліків, які не є належними доказами завдання Відповідачем збитків Позивачу на суму 365,70 грн. Вказані чеки лише свідчать про те, що Позивачем був придбаний певний обсяг певного товару. Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів про те, що погіршення стану його здоров 'я сталося саме внаслідок дій відповідача. Крім того, не надано доказів, які б підтверджували наявність причинного зв'язку між витратами Позивача на придбання ліків і діями Відповідача, вину останнього в заподіянні збитків. За таких обставин, зважаючи на не доведеність, вимоги Позивача про стягнення коштів, витрачених на лікування задоволенню не підлягають. Сторона Позивача не довела наявності вказаних обставин, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, не відповідають дійсності та не підтверджуються матеріалами справи. Тому просять відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмову в задоволені позову в повному обсязі, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та позивачем №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад «Нові гроші» від 07.05.2014 року на строк з 07 травня 2014р. По 07 листопада 2015р. (а.с.25). 07.11.2014р. позивач звернувся в банк для отримання готівкою в американських доларах вклад і проценти на вклад в розмірі 3000$ + 175$ = 3175$. (а.с.29) 02.12.2014 року АТ "Банк "Фінанси та Кредит" надав відповідь, де вказано що на момент 02.09.2014 року діяла Постанова НБУ № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 р. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 даної Постанови, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. При цьому мінімальний розмір щоденних виплат не встановлено.(а.с.30). Починаючи з 10.11.2014 до 03.12.2014р. банк видавав позивачу по 200$ в день, що підтверджується заявами про видачу готівки (а.с.10-19).

Також позивач надав до суду заяву до АСОЗТ «Днепромед» де він просить в зв'язку з наданням страхового випадку організувати видачу медикаментів і оплатити вартість за рахунок поточного залишку його страхової суми (а.с.21), відповідно видаткової накладної страхова компанія сплатила за ліки 392 грн. 92 коп. Також позивач потратив на ліки свої кошти 20.11.14 на 88,17грн.; 21.11.14 на 159 грн.; 22.11.14 на 25,50грн.; 27.11.14 на 93.03 грн. (а.с.24).

Відповідно до п. 1 Депозитного договору, Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті у порядку та на умовах, визначених в Депозитному договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" Пунктом 9 Депозитного договору визначено, що Вкладник підписанням цього договору усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з Депозитним договором складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Договорів, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Згідно ст.55 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк України здійснює функції банківського регулювання і нагляду за діяльністю банків в межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно ст.56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для банків.

На момент звернення Позивача до Банку з вимогою повернення суми вкладу (19 лютого 2015 року), діяла Постанова НБУ № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 р. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 даної Постанови, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. При цьому мінімальний розмір щоденних виплат не встановлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність" державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у таких формах: адміністративне регулювання: встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків. Таким чином, дана Постанова була видана в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю, та була обов'язковою для виконання усіма банками, яким вона адресована.

Тобто, на період звернення Позивача до Банку, діяв вищенаведений нормативний акт Національного банку України, який є обов'язковим для виконання Банками. Станом на поточну дату діє Постанова НБУ №160 від 03.03.2015р., якою встановлено аналогічні обмеження щодо розміру грошових коштів у іноземній валюті, які можуть бути видані з поточних або депозитних рахунків клієнтів.

Згідно із частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п. 7.4. Основних умов, Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором у випадку виникнення обставин непереборної сили, до яких, зокрема, відносяться: вступ у дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором. При цьому строк виконання зобов'язань відкладається на весь строк дії таких обставин».

Відповідно до п. 2 Депозитного договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього Депозитного договору (тобто з 07 травня 2014р. по 07 листопада 2014р.) Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних.

Зважаючи на наявні обмеження щодо виплати готівкових коштів з поточних та депозитних рахунків, встановлені Постановою НБУ №540 від 29.08.2014р., залишок коштів після закінчення строку розміщення вкладу зберігався в Банку на умовах вкладу на вимогу. Відповідно до абз. 4 п. 5.2 Основних умов, нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення строку розміщення депозитного вкладу за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період знаходження коштів на вкладі на вимогу.

Згідно п. 8.1. Основних умов, Вкладник підписанням Договору-заяви підтверджує, що він ознайомлений з чинними на момент підписання Договору-заяви розмірами процентної ставки для нарахування процентів на залишок грошових коштів на Вкладному рахунку на вимогу. Рахунку на вимогу та Тарифами комісійної винагороди Банку за розрахунково-касове обслуговування депозитних рахунків фізичних осіб та погоджується з ними.

Таким чином, керуючись вищевикладеним положенням Договору, Сторони договірних правовідносин визначили, що проценти за користування коштами Вкладу нараховуються у повному обсязі лише протягом певного, визначеного заздалегідь строку (з 07.05.2014 р. По 07.11.2014 р.), в той час як нарахування процентів після закінчення визначеного строку розміщення вкладу здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу. Відповідно, обов'язок Банку по нарахуванню та виплаті Вкладнику передбаченого Договором розміру процентів по вкладу припинився в обумовлені Оскаржуваним договором строки, незалежно від факту виконання Банком зобов'язання в частині повернення самого вкладу.

Розглянувши вимогу що до затрат позивачем на лікування , судом встановлено що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем долучено до позовної заяви копії чеків на придбання ліків, які не є належними доказами завдання Відповідачем збитків Позивачу на суму 365,70 грн. Вказані чеки лише свідчать про те, що Позивачем був придбаний певний обсяг певного товару. Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів про те, що погіршення стану його здоров'я сталося саме внаслідок дій відповідача. Крім того, не надано доказів, які б підтверджували наявність причинного зв'язку між витратами Позивача на придбання ліків і діями Відповідача, вину останнього в заподіянні збитків. За таких обставин, зважаючи на не доведеність, вимоги Позивача про стягнення коштів, витрачених на лікування задоволенню не підлягають.

Розглянувши вимогу що до відшкодування моральної, суд вважає що заявлені вимоги безпідставні, посилаючись на те щ шкоди є безпідставним так як суперечать положенням ст.23 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації особи. Позивача не довів наявності вказаних обставин, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, не відповідають дійсності та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суттєвим є те, що зазначена стаття передбачає відшкодування моральної шкоди, проте лише у випадку, коли це встановлено законом або договором. Тому, вимога про стягнення моральної шкоди може підлягати задоволенню лише у випадку, якщо сторони при укладенні договору передбачили таку відповідальність за порушення зобов'язань. Між Позивачем та Відповідачем мають місце договірні відносини, а Договорами, укладеними між Позивачем та Відповідачем, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди.

Не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобов'язання, й положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності. Тому у випадку невиконання зобов'язань, в тому числі неповернення банківського вкладу, положення ст. 1167 ЦК України (підстави відповідальності за завдану моральну шкоду), не застосовуються.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 7 жовтня 2010 року, а також в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ щодо спорів, які випливають з кредитних відносин Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, позивач своїм підписом погодився на умови договору, з якого вбачається, що відповідач не несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, якщо такі обставини призвели до неможливості виконання відповідача своїх зобов'язань, тому суд вважає що необхідно відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись умовами Депозитного договору, ст.ст. 203, 526, 527, 610, 614, 617, 625, Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення матеріальної і моральної шкоди спричиненої в наслідок порушення банком договору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя С.С. Мхітарян