Рішення

Іменем України

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2015 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Яковлева Д.О.,

за участю секретаря Лопоті Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Михаил», Приватного підприємства «Інтерсат» про визнання права власності на нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Приватного підприємства «Михаил», Приватного підприємства «Інтерсат» в якому просив: визнати за ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) право власності на нежитлове приміщення №2 в будинку №3а по вулиці Червоній у місті Дніпропетровську, загальною площею126,3 кв.м.; визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення №2 в будинку №3а по вулиці Червоній у місті Дніпропетровську, укладений між Приватним підприємством «Михаил» () та Приватним підприємством «Інтерсат» (), який 07.11.2014 року було посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, р/н 1266; скасувати державну реєстрацію права власності за Приватним підприємством «Михаил» () на нежитлове приміщення № 2 в будинку № 3а по вулиці Червоній у місті Дніпропетровську, загальною площею126,3 кв.м.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі продажу від 20.05.2011 належить нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м. і яке ніколи не вибувало з його володіння. Разом з тим, 09.06.2015 йому стало відомо від приватного нотаріуса, до якого позивач звернуся для посвідчення договору оренди, що вищевказане приміщення йому вже не належить, оскільки 07.11.2014 на підставі рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2014 по справі № 119/5649/14-ц, право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за Приватним підприємством «Михаил».

Позивач зазначає, що вищевказане рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим є підробленим, оскільки в рамках відкритого кримінального провадження №0004696 слідчим Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області було зроблено запит до Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим та було отримано відповідь про те, що таке рішення судом не ухвалювалось, а зазначена справа в провадження суду не перебувала, у звязку з чим, з посиланням на ч.ч.1, 3 ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.392 Цивільного кодексу України просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за адресами місцезнаходження, що зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.63-66). Представник позивача, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до норм ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст.334 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі продажу від 20.05.2011, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за номером 2288, належить нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вулиця Червона, будинок 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м. (а.с.12-13).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 05.07.2011 №30503463 виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, датою прийняття рішення про державну реєстрацію є 05.07.2011 (а.с.14).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 3055352 було прийнято 11.06.2013 приватним нотаріусом ОСОБА_5, що підтверджується витягом від 11.06.2013 №4706497 (а.с.15).

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів.

При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст.334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст.5 ЦК України).

З огляду на викладені обставини справи та положення законодавства, суд робить висновок, що ОСОБА_1 правомірно набув право власності на обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Червона, будинок 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м. в порядку та на підставах передбачених діючим законодавством.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 09.06.2015 Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за №38754951, обєкт нерухомого майна нежиле приміщення (реєстраційний номер 1), яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Червона, будинок 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м., 07.11.2014 на підставі рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2014 по справі №119/5649/14-ц було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за Приватним підприємством «Михаил» (а.с.5-8).

Що стосується рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2014 по справі №119/5649/14-ц, суд виходячи з вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (далі Закон України №1207-VII) зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону України №1207-VII, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до норми ст.9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.5 ст.11 зазначеного Закону України, на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Згідно ст.12 Закону України №1207-VII, у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечено розгляд: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва. Справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої цим Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання ним чинності або з дня встановлення такої підсудності.

З урахуванням даних про первинну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна нежиле приміщення (реєстраційний номер 1), яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Червона, будинок 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м. та подальший перехід права власності до позивача на підставі правочину, рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2014 по справі №119/5649/14-ц мало б стосуватися захисту прав відповідача у відносних цивільних відносинах з відповідачем, і в будь-якому випадку не може розглядатися як підстава виникнення цивільних прав відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України.

Тобто оскільки позивач заперечує виникнення будь-яких цивільнх відносин з відповідачем з приводу спірного майна, що відповідачем згідно ст.ст.27, 60 ЦПК України не спростовано, то в силу приписів Закону України №1207-VII у суду відсутні підстави стверджувати про законну силу рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2014 по справі №119/5649/14-ц, яка звільняла б відповідача від обовязку довести подію припинення права власності у позивача на спірне майно.

В частині вимог щодо визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Червона, будинок 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м., укладеного між ПП «Михаил» та ПП «Інтерсат», який 07.11.2014 було посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, суд приймає до уваги, що сам факт укладання такого договору свідчить про невизнання відповідачами права власності позивача на спірне майно, яке згідно ст.ст.15, 392 ЦК України є підставою для задоволення позову про визнання права власності, але такій договір оренди відповідно до ст.511 ЦК України не створює для позивача будь яких прав та обовязків, чим виключається його юридична заінтересованість згідно з ч.3 ст.215 ЦК України заперечувати дійсність такого договору стороною якого він не був.

Враховуючи викладене, згідно із ст.4 ЦПК України підлягає скасуванню державна реєстрація переходу права власності до ПП «Михаил» на нежитлове приміщення яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Червона, будинок 3а, приміщення 2, загальною площею 126,3 кв.м, відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України та норми ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачу було відмовлено у задоволенні вимог немайнового характеру, з ПП «Михаил» підлягає стягненню 3410,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 328, 392, 511 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-66, 88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на нежитлове приміщення №2 в будинку №3а по вулиці Червоній у місті Дніпропетровську, загальною площею 126,3 кв.м., скасувавши Державну реєстрацію припинення цього права на підставі рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2014 по справі №119/5649/14-ц.

Скасувати державну реєстрацію переходу права власності до Приватного підприємства «Михаил» () на нежитлове приміщення №2 в будинку №3а по вулиці Червоній у місті Дніпропетровську, загальною площею 126,3 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПП «Михаил» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 3410 (три тисячі чотириста десять) грн.40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Яковлев