Справа № 646/5949/15-ц
№ производства 2/646/1264/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

10.06.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Журавель В.А.

при секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» визнання договору недійсним

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що 13 лютого 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 175 000 доларів США. Позивач вважає, що цей договір не відповідає чинному законодавству, оскільки в порушення Закону України «Про захист прав споживачі» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту оспорюваний договір не містить умови щодо дати видачі кредиту та детального розпису сукупної вартості кредиту. Також позивач зазначив, що кредитний договір ним було підписано, але кошти за цим договором він не отримував. Тому позивач просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту, укладеного між ним та банком 13 лютого 20007 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив судові, що при підписанні договору позивач ознайомився з його умовами, погодився з цими умовами у звязку із чим підписав його. Позивача було належним чином поінформовано про всі істотні умови договору щодо способу, термінів погашення кредиту, розміру та строку сплати відсотків. У разі незгоди із запропонованими умовами договору позивач мав можливість відмовитися від його подальшого укладання, однак позивач вважав, що умови договору є справедливими по відношенню до нього. Також позивачем було підписано додаток № 1 до кредитного договору графік погашення кредиту, в якому зазначено розмір щомісячних платежів, які повинен здійснювати позивач на виконання умов договору. Також представник відповідача пояснив, що грошові кошти, зазначені в договорі, позивач отримав та розписався в заявах на видачу готівки.

Суд, вислухав пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні 13 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 175 000 доларів США на строк до 13 лютого 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,3 річних на споживчі цілі / а. с. 6-8/. Вказаний договір підписано сторонами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог ст. 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Як вбачається з п. 8.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13.02.2007 року, підписанням цього договору позичальник підтверджує свою здатність виконувати умови договору, що він не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що він володіє всіма документами, що необхідні для оформлення договору, що позичальник повністю розуміє всі умови договору, свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, а саме мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору, тощо.

Пунктом 9.13 договору визначено, що підписанням договору позичальник свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, перед підписанням договору ним отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відповідачем надано позивачу перед укладанням кредитного договору інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо мети кредитування, суми кредиту, забезпечення за кредитом, строку кредитування, процентної ставки, враховуючи валюту кредитування, погашення кредиту, в тому числі дострокового, комісійних платежів та обов'язкового страхування.

Тобто, позивач отримав перед укладанням договору від банку інформаційний лист згідно до вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів», що він підтвердив, підписавши договір кредиту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що позивач свідомо звернувся до банку з метою отримання кредиту на споживчі цілі, при цьому мав право вибору та був вільним в його укладенні, у разі незгоди з умовами договору міг його не укладати, але натомість позивач підписав його і підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Як вбачається з тексту оспорюваного договору в ньому викладено всі істотні умови, в тому числі предмет договору, строки та порядок кредитування, в тому числі погашення кредиту, сплати відсотків, обов'язки та права позичальника та банка, відповідальність позичальника, в тому числі у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за договором, забезпечення зобовязання.

Невід»ємною частиною цього договору є графік погашення кредиту, в якому містяться відомості про дати сплати коштів, термін дії договору, розмір допустимої заборгованості,який також підписано позивачем.

Таким чином, при укладанні кредитного договору сторони погодили усі його істотні умови, форма та зміст договору відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлюваної кредитної лінії, що дорівнює 175 000 доларів США.

Пунктом 1.2.1. договору передбачено, що надання кредиту (грошових коштів) здійснюється на підстави заяви позичальника ( додаток № 2 до договору).

Як вбачається з додатку № 2 до договору 13 лютого 2007 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання йому 13 лютого 2007 року траншу в сумі 155 000 доларів США в межах ліміту поновлювальної кредитної лінії, відкритої згідно кредитного договору.

Відповідно до заяви на видачу готівки 13 лютого 2007 року позивач ОСОБА_1 отримав з поточного рахунку АКІБ «УкрСиббанк» грошові кошти в розмірі 155 000 доларів США, про що поставив свій підпис в заяві, а 06 березня 2007 року 20 000 доларів США, про що також розписався в заяві на видачу готівки № 47.

У звязку із чим суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що ним не було отримано грошових коштів, а також на відсутність в оспорюваному договорі посилання на дату видачі кредиту, оскільки вони спростовуються вищеприведеними доказами.

Тому суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, укладеного між сторонами 13 лютого 2007 року, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59-60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 15, 203, 215, 509, 526, 626-628, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 19 Закону України Про захист прав споживачів, Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління Національного банку України № 108 від 10 травня 2007 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0, укладеного 13 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя В.А.Журавель