АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» КлючинськогоКостянтина Леонідовича на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про захист прав споживача, розірвання договору банківського вкладу, повернення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про захист прав споживача, розірвання договору банківського вкладу, повернення грошових коштів задоволено.

Розірвано договір банківського вкладу «НБУ» №857983/2014 (в національній валюті України), укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» 29.10.2014 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на користь ОСОБА_5 1 000 000 грн. основної заборгованості, 10 356,16 грн. проценти за користування вкладом, всього на загальну сум 1 010 356,16 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на користь держави судовий збір в сумі 3897,60 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний банк» відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» Ключинського Костянтина Леонідовича подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивач протягом листопада 2014 року неодноразово зверталась до банку з вимогою про розірвання договору від 29.10.2014 року та повернення банківського вкладу. Проте, позивачем не надано і матеріали справи не містять будь-яких належних доказів на підтвердження того, що до 20 листопада 2014 року ОСОБА_5 неодноразово зверталась до банку з заявами про повернення коштів з відповідними відмітками банку про отримання цих заяв. Постановою правління Національного банку України №733/БТ від 20.11.2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Позивачем до матеріалів справи надано лише заяву від 21.11.2014 року, подану після запровадження в банку тимчасової адміністрації, в якій заявник просить банк розірвати договір банківського вкладу та повернути вклад. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції залишив поза увагою дані положення закону та безпідставно задовольнив позовні вимоги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу «НБУ» №857983/2014 (в національній валюті України). Предметом даного договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НБУ» в національній валюті України на 3 місяці, з щомісячною виплатою відсотків. Сума початкового вкладу становить 1 000 000 грн., відсотки по вкладу складають 14% річних, строк дії вкладу по 29.01.2015 року.

З наданого суду та дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення №3141718 вбачається, що 29 жовтня 2014 року ОСОБА_5 було внесено на депозитний рахунок кошти в сумі 1 000 000 грн.

З наявної в матеріалах справи копії фіскального чеку КМА УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що 24 листопада 2014 року ОСОБА_5 на адресу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» було направлено заяву-вимогу від 21.11.2014 року про дострокове розірвання договору від 29.10.2014 року та повернення банківського вкладу.

Оскільки банк не повернув ОСОБА_5 депозитні кошти, вона 28.11.2014 року звернулась до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про захист прав споживача, розірвання договору банківського вкладу, повернення грошових коштів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, розриваючи договір банківського вкладу «НБУ» №857983/2014 (в національній валюті України), укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» 29.10.2014 року і стягуючи з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на користь ОСОБА_5 1 000 000 грн. основної заборгованості, 10 356,16 грн. процентів за користування вкладом, всього на загальну сум 1 010 356,16 грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Проте, з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту договору банківського вкладу «НБУ» №857983/2014 (в національній валюті України) від 29 жовтня 2014 року вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 даного Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 даного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, суд 1-ї інстанції вказані положення закону не врахував та не звернув уваги на те, що постановою правління Національного банку України №733/БТ від 20.11.2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію, а постановою правління Національного банку України №188 від 19.03.2015 року в Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відкликано банківську ліцензію та розпочату процедуру ліквідації банку.

У зв'язку з чим, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто, фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі, здійснювати будь-які перерахування з депозитного рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_5.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про захист прав споживача, розірвання договору банківського вкладу, повернення грошових коштів.

Керуючись ст.ст. 1058, 1074 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» КлючинськогоКостянтина Леонідовича задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про захист прав споживача, розірвання договору банківського вкладу, повернення грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: