АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1644/11 Номер провадження 22-ц/786/1694/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Бондаревської С.М.,Триголова В.М.

При секретарі : Ачкасовій О.Н

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2015 року

по справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду по справі № 2-1644/2011 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

22 вересня 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з заявою про розтрочку виконання рішення суду у справі № 2-1644/2011 року за позовом Прокурора Октябрського району м. Полтави в інтересах держави в особі ПАТ « Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви вказали, що ОСОБА_2 не має стабільного доходу, не має у приватній власності майна, а ОСОБА_3 є пенсіонеркою, а тому в зв'язку з несприятливою фінансовою ситуацією змушені звернутись до суду про розстрочку виконання рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду по справі № 2-1644/2011 року за позовом Прокурора Октябрського району м. Полтави в інтересах держави в особі ПАТ « Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості - відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_2та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про розстрочку виконання рішення суду.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Крім того, апелянтом було зазначено, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що він та ОСОБА_3 не ухилялись від виконання рішення суду, дана ситуація склалась через дії Банка, в якого з січня 2011 року по червень 2014 року знаходився автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля заявників, які були передані Банку для покриття заборгованості, але Банк жодних дій щодо продажу автомобіля не вчинив.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає за наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали суду без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для розстрочення виконання рішення, оскільки заявники не навели жодних аргументів та не надали жодних доказів на підтвердження своєї заяви. Крім того, судом зазначено, що заявники з дня постановлення рішення від 31 березня 2011 р. й до цього дня не вчинили жодних дій по погашенню заборгованості, що свідчить їх про ухиляння від виконання рішення суду.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31.03.2011 року позов прокурора Прокурора Октябрського району м. Полтави в інтересах держави в особі ПАТ « Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості - задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 84222, 51 грн., судовий збір в сумі 842,22 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн.

Відповідно до ст. 373 ЦПК закріплено положення, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження відстрочки або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такими обставинами не можна визнати ті, які викладені заявникам в заяві, оскільки те, що ОСОБА_2 не має стабільного доходу, а ОСОБА_3 є пенсіонеркою, не може вважатися винятковим випадком.

Колегія суддів вважає, що заявниками не наведено у заяві про розстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, оскільки обставини, на які послався представник заявника, такого характеру не носять, а тому і не можуть бути прийняті судом до уваги для надання розстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Боржниками до поданої заяви про розстрочку виконання рішення не додано жодних доказів, які б підтверджували його важкий майновий стан, не доведений до суду факт відсутності у заявника майна на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення стягнутої судом суми. Суду не надані будь-які докази про відсутність доходу у заявників.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання ОСОБА_2 на знаходження належного йому автомобіля HUNDAI ACCENT, 2008 року, д.н.з. НОМЕР_1, на зберіганні у Банку з 17.01.2011 року по 13 березня 2014 року, підтверджується матеріалами справи. Однак, на протязі 2011 - 2014 рр. заявник звертався з численними скаргами до суду щодо знаходження даного автомобіля на зберіганні в Банку, що , на думку колегії перешкоджало банку вчинити будь - які дії щодо звернення на даний автомобіль в рахунок заборгованості/ а.с. 206 -207, 208 - 210/

В свою чергу, відповідно до акту державного виконавця від 13 березня 2014 року, автомобіль HUNDAI ACCENT, 2008 року, д.н.з. НОМЕР_1 був повернутий ОСОБА_2 / а.с. 217/.

Враховуючи, що ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль , за рахунок якого може бути здійснено погашення заборгованість, а також тривалість (4 роки) невиконання відповідачем своїх зобов'язань за рішенням суду, суд доходить висновку, що такі дії ОСОБА_2, ОСОБА_3 свідчать про намагання уникнути виконання постановленого рішення суду і зловживання своїми процесуальними правами .

З урахуванням викладеного, колегія приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 та про залишення ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2015 року без змін.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів ,-,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ______________ О.О. Буленко

Судді ______________ С.М.Бондаревська ____________ В.М.Триголов