АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Побірченко Т.І., Соколової В.В.

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6235/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Курило А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2010 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі по тексту - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 80 500,88 доларів США, що за курсом НБУ становить 644 812,09 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 1 820,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 Зазначає, що ОСОБА_2, як поручитель за зобов'язаннями боржника, що випливають з кредитного договору № 0 від 17 вересня 2008 року, на укладення додаткової угоди № 1 від 17 лютого 2009 року згоди не надавав, а тому договір поруки, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, є припиненим.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. При цьому, колегією суддів як безпідставне було відхилено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через сімейні обставини, оскільки на підтвердження поважності причин неявки до суду не було надано будь-яких доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 68 000,00 доларів США, що еквівалентно 329 874,80 грн., зі сплатою процентів у розмірі 16 % річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 17 вересня 2018 року, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі (а.с.23-27).

Також, 17 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 229316, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17 вересня 2008 року, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.20-22).

17 лютого 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0 від 17 вересня 2008 року, за умовами якої відповідач зобов'язався повертати кредит шляхом сплати ануїтентних платежів в розмірі 940,00 доларів США строком до 17 вересня 2028 року (а.с.29-30).

Того ж дня між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 229316 від 17 вересня 2008 року відповідно до п. 1 якої у зв'язку з укладенням між банком та ОСОБА_3 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0 від 17 вересня 2008 року ОСОБА_2 надав свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме: сума кредитного договору - 67 423,11 долари США, процентна ставка - 16 % річних, розмір ануїтентного платежу - 940,00 доларів США, графік погашення кредиту - ануїтентний, кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 17 вересня 2028 року (а.с.31).

ОСОБА_3 не виконав взяті на себе за вказаним кредитним договором зобов'язання, в зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 12 лютого 2010 року складає 80 500,88 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 644 812 грн. 09 коп., з яких 2 718,54 доларів США, що за курсом НБУ становить 21 775 грн. 51 коп. - заборгованість за по процентам, 271,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 175 грн. 84 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, 67 423,11 доларів США, що за курсом НБУ становить 540 059 грн. 11 коп. - заборгованість за простроченим кредитом, 9 146,75 доларів США, що за курсом НБУ становить 73 265 грн. 47 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 758,99 доларів США, що за курсом НБУ становить 6 079 грн. 54 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, 181,85 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 456 грн. 62 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту (а.с.11-19).

В квітні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» порушило перед судом питання про дострокове стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 0 від 17 вересня 2008 року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «УкрСиббанк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Таким чином, установивши, що ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 0 від 17 вересня 2008 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що договір поруки, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, є припиненим в зв'язку зі зміною основного зобов'язання сторонами кредитного договору, що збільшило відповідальність поручителя без його згоди є безпідставними та відхиляються колегією суддів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Відтак, підписанням додаткової угоди № 1 до договору поруки № 229316 від 17 вересня 2008 року ОСОБА_2 надав згоду на зміну основного зобов'язання за кредитним договором (а.с.31).

При цьому, саме по собі збільшення кінцевого терміну виконання основного зобов'язання та зміна способу погашення кредиту не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а тому відсутні підстави для припинення договору поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

В той же час, через канцелярію суду апелянтом були подані письмові обґрунтування апеляційної скарги, відповідно до яких представник відповідача ОСОБА_1 поставила під сумнів належність підписів ОСОБА_2 на угодах поруки від 17.09.2008 та 17.09.2009 та зазначила про необхідність проведення у справі судово-технічної та почеркознавчої експертизи, про що свідчить відповідне письмове клопотання. Колегія суддів не приймає до уваги зазначені письмові обґрунтування, які надійшли 27.05.2015, оскільки апеляційна скарга відповідно до вимог ч.1 ст.300 ЦПК України може бути доповнена чи змінена лише протягом строку на апеляційне оскарження. Крім того, ОСОБА_2 не позбавлений можливості в окремому судовому провадженні ставити питання про визнання недійсним укладеного договору поруки та додаткових угод до нього, якщо він, відповідач, означених правочинів не укладав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Т.І. Побірченко

В.В.Соколова