Справа № 546/700/14-ц
Номер провадження 2/546/12/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Горулька О.М.

при секретарях - Шебітченко О.П.,

Олійник О.В.,

з участю: позивачки - ОСОБА_2,

представників позивачки - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на ? частку спільного майна подружжя та розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, в якому просить визнати за нею право власності на ? частку автомобіля OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та стягти з відповідача на її користь компенсацію замість її частки у праві власності на даний автомобіль у розмірі 73190 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що даний автомобіль був придбаний сторонами в кредит в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі за 146380 грн.

25 лютого 2015 року позивачка збільшила свої позовні вимоги та просить визнати за нею право власності на ? частку придбаного в період шлюбу майна, а саме:

· піч СВЧ Samsung GE 87 K,

· електром'ясорубку Zelmer 886.5SL,

· плиту газову ZANNUSI ZCG 554NX1,

· витяжку Cata P-3050 Inox,

· телевізор Samsung LE32 B350FIWX,

· кондиціонер MITSUBISHI SK040H,

· морозильну камеру Арістон 167,

· водонагрівач Gorenje Tiki d.o.o. model GBEU100N,

· програвач LCD комбо BRAVIS LCC-1940,

· кріплення настінне BRAVIS МТ -2790,

· ліжко Аеліта,

· подушку Комфорт,

· кухонний гарнітур «Корона 2.6 ольха»,

· м'який кухонний куточок «Елегант»

та стягти з відповідача на її користь компенсацію замість її частки у праві власності на дане майно у розмірі 12717,54 грн (т.1 а.с. 181-182).

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить його задовольнити, та суду пояснила, що 22 січня 2005 року сторони зареєстрували шлюб між собою. Даний шлюб розірваний у липні 2014 року. Сторони проживали разом до початку грудня 2013 року, а на початку грудня 2013 року вона перейшла жити до своєї матері та проживала з нею. На момент укладення шлюбу відповідач мав автомобіль ВАЗ в розібраному стані, куди він дівся, їй не відомо. Спочатку вони жили у квартирі батьків відповідача, з 2011 року ця квартира належала відповідачеві, а 30 травня 2014 року відповідач знову подарував її своїй матері. У жовтні 2012 року вони з відповідачем в кредит для спільного користування придбали спірний автомобіль. Рахунків для сплати кредиту вона не мала, коли був погашений кредит, їй невідомо. Крім того, за період спільного її проживання із відповідачем у зареєстрованому шлюбі ними було придбане зазначене вище спірне майно. На погашення кредиту та придбання іншого майна використовувалися спільні кошти. Вона на той час працювала і мала заробіток. Відповідач у 2013 році довго хворів, скільки разів перебував на лікарняному, їй не відомо, скільки було потрачено коштів на його лікування, їй не відомо. Визнала, що після припинення подружніх відносин вона забрала собі частину спільного майна подружжя загальною вартістю 9802 грн., а саме: набір меблів «Дебют» вартістю 6978 грн., стілець офісний вартістю 357 грн., диван-ліжко «Крістіна» вартістю 2150 грн., світильник настінний «Camelion» вартістю 218 грн., пристрій для вимірювання артеріального тиску вартістю 99 грн.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав частково, дав згоду на виплату позивачці компенсації замість її частки у праві власності на автомобіль у розмірі 23236,07 грн. та на інше спільне майно - у розмірі 4087,78 грн., а всього - 27323,85 грн., і суду пояснив, що на придбання сторонами автомобіля OPEL ASTRA спільних коштів у них не було, і вони вирішили придбати автомобіль у кредит. За договором кредиту необхідно було внести перший внесок, і він на внесення першого внеску позичив у ОСОБА_8 20 000 грн., які потім перепозичив у свого батька ОСОБА_5 та повернув позику ОСОБА_8 До шлюбу з позивачкою він мав автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2, який 22 червня 2013 року він продав, отримавши за нього 3800$. Ці долари він обміняв на гривні, вийшло близько 31 000 грн., та витратив на погашення кредиту за автомобіль OPEL ASTRA. 5 листопада 2013 року йому було встановлено інвалідність. Наприкінці листопада 2013 року позивачка залишила його та перейшла жити до своєї матері. З тих пір вони з позивачкою припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. З цього часу решту кредиту за нього виплачував його батько зі своїх власних коштів. Цим батько допомагав йому особисто, як сину. Під час його лікування позивачка зняла з його платіжної картки його кошти в сумі близько 3700 грн., пояснивши, що їй потрібно за щось жити. Вважає, що із визначеної експертом вартості спірного автомобіля необхідно виключити й ого особисті кошти у сумі 96 895,69 грн., а саме: кошти, отримані від відчуження належного йому особисто автомобіля ВАЗ-21099 та кошти, які йому особисто надавав його батько після припинення шлюбних стосунків з позивачкою на погашення решти кредиту на автомобіль.

Стосовно збільшених позовних вимог позивачки щодо предметів домашнього вжитку відповідач визнав, що перелічені в заяві про збільшення позовних вимог речі дійсно є спільним майном подружжя, крім плити газової ZANNUSI ZCG 554NX1, кондиціонера MITSUBISHI SK040H та водонагрівача Gorenje Tiki d.o.o. model GBEU100N, які були придбані його матір'ю за її особисті кошти і є її особистим майном. Крім того, зазначив, що після припинення подружніх відносин між сторонами було проведено добровільний розподіл майна, згідно якого позивачка забрала собі їхнє спільне майно загальною вартістю 11341,02 грн. Вважає, що ця сума та вартість майна, придбаного його матір'ю повинні бути виключені із суми збільшених позовних вимог. Крім того, зазначив, що позивачкою вже отримано спільне майно загальною вартістю 11314,02 грн. і він вважає, що ця сума повинна бути виключеною із розміру компенсації, яку вимагає позивачка.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

· 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

· 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

· 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 свій висновок № 02-01 від 16.02.2015 року підтвердив і суду пояснив, що він особисто виїжджав до с-ща Решетилівка Полтавської області для обстеження спірного автомобіля, при дачі висновку про дійсну вартість автомобіля керувався вимогами ЗУ «Про судову експертизу» та вартістю аналогічних автомобілів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що він є батьком відповідача ОСОБА_5 У жовтні 2012 року син повідомив йому, що хоче купити новий автомобіль та попросив позичити йому 20 000грн. На той час сторони проживали разом. Він взяв позику в Президії Полтавської обласної ради профспілки працівників соціальної сфери України та попросив сина написати розписку про позику. З лютого 2013 року син почав хворіти, і він допомагав виплачувати кредит на автомобіль, у квітні - листопаді 2013 року на ці цілі витратив 19 000 грн. своїх коштів. Наприкінці листопада 2013 року позивачка разом з дитиною залишила відповідача, він перейшов жити до батьків і з того часу проживає з ними. Він намагався допомогти своєму синові в погашенні кредиту, і вирішив надавати особисто синові допомогу в цьому. Він особисто сплачував за сина кредит у грудні 2013 року - 10 000 грн., у січні 2014 року - 5 000 грн., у березні 2014 року - 10 000 грн., у квітні 2014 року - 5 000 грн., у травні 2014 року - 5 000 грн. та у червні 2014 року - решту заборгованості в сумі 5 895,69 грн. ці кошти він фактично надавав своєму синові особисто, оскільки сторони на той час вже разом не жили. До шлюбу з позивачкою у сина був автомобіль ВАЗ-21099. Син продав його за 3800 $, він особисто возив сина до м. Кременчук через короткий проміжок часу після продажу автомобіля ВАЗ, і син виручені від продажу автомобіля ВАЗ кошти направив на погашення кредиту, сплатив 31 000 грн.

Квартира, в якій проживали позивачка та його син, спочатку належала на праві спільної часткової власності його дружині ОСОБА_7 та його сину - відповідачеві ОСОБА_5 Дружина за їхні спільні кошти придбала в цю квартиру бойлер, кондиціонер та газову плиту. Згодом вона подарувала свою частку квартири синові.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є матір'ю відповідача. Після приватизації державного житлового фонду квартира АДРЕСА_1 в рівних долях їй та синові ОСОБА_5 У 2008 році вона вирішила відремонтувати квартиру, у жовтні 2008 року за власні кошти в м. Полтаві купила бойлер та встановила його в цій квартирі, у 2009 році придбала та встановила в квартирі газову плиту. У 2010 році їй на 60-річчя подарували кошти в сумі 15 000 грн., і вона на ці кошти за допомогою свого знайомого ОСОБА_10 в серпні 2010 року в м. Києві придбала та встановила в цій квартирі кондиціонер. У неї збереглися оригінали гарантійних талонів на це придбане майно, які вона може надати суду. У грудні 2014 року вона свою частку квартири подарувала синові, в цьому ж році забрала з квартири свій кондиціонер та встановила в своєму будинку. У листопаді 2013 року позивачка пішла жити до своєї матері, а відповідач почав жити зі своїми батьками. У 2013 році її син дуже хворів, на лікування витрачав свої кошти, а кредит на автомобіль за нього сплачував його батько - ОСОБА_5 Батько також позичав синові 20 000 грн. для сплати першого внеску за автомобіль Опель. До шлюбу з позивачкою у сина був автомобіль ВАЗ-21099, який той продав та виручені кошти сплатив в рахунок погашення кредиту. Для сплати цієї суми його возив особисто батько.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що 08 жовтня 2012 року до нього приїхав відповідач ОСОБА_5 та попросив позичити йому на придбання автомобіля 20 000 грн. Він позичив ці кошти на сім днів, відповідач дав йому розписку. 15 жовтня 2012 року відповідач повернув йому позику.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що у червні 2013 року він разом з відповідачем ОСОБА_5 на автомобілі останнього ВАЗ-21099 поїхав на авторинок в м. Полтаву, відповідач мав намір продати цей автомобіль. Відповідач продав автомобіль за 3800 $, він може це стверджувати, оскільки сам особисто перераховував ці кошти. Після цього відповідач з покупцем автомобіля поїхали до МРЕВ переоформляти автомобіль, а він поїхав додому сам.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що вона працює в Президії Полтавської обласної ради профспілки працівників соціальної сфери України головним бухгалтером. У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до Президії із заявою про надання йому позики у розмірі 20 000 грн., пояснивши це тим, що його син має намір придбати автомобіль. Така позика ОСОБА_5 була надана. У лютому 2014 року ОСОБА_5 знову звернувся до Президії із проханням надати позику у розмірі 10 000 грн., пояснивши, що його син хворіє і не має коштів на погашення кредиту. Ця позика йому також була надана. Обидві позики ОСОБА_5 повернуті.

Судом встановлено, що 22 січня 2005 року сторони зареєстрували свій шлюб. Дана обставина визнана обома сторонами та підтверджується копією свідоцтва про одруження (т.1 а.с. 8).

Від цього шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Обома сторонами також визнано, що з початку грудня 2013 року сторони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства, та з цього часу проживають окремо один від одного. Ця обставина також встановлена рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2014 року.

Із доданої до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с. 12) вбачається, і ця обставина визнана обома сторонами, що 17 жовтня 2012 року сторони придбали автомобіль OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, 18 жовтня 2012 року цей автомобіль зареєстрований на ім'я відповідача, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний автомобіль було придбано в кредит за кредитним договором № IKAPNABG.64136.001 від 19 жовтня 2012 року, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем ОСОБА_5 за письмовою згодою позивачки ОСОБА_2 (т.1 а.с. 68-70).

Згідно висновку експерта № 02-01 від 16.02.2015 року дійсна ринкова вартість автомобіля OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 143 367,83 грн. (т.1 а.с. 149-158).

Судом також встановлено, і це визнано обома сторонами, що за час шлюбу сторонами було придбано піч СВЧ Samsung GE 87 K, електром'ясорубку Zelmer 886.5SL, витяжку Cata P-3050 Inox, телевізор Samsung LE32 B350FIWX, морозильну камеру Арістон 167, програвач LCD комбо BRAVIS LCC-1940, кріплення настінне BRAVIS МТ -2790, ліжко Аеліта, подушку Комфорт, кухонний гарнітур «Корона 2.6 ольха», м'який кухонний куточок «Елегант» та інше майно.

Із доданих до заперечення відповідача проти позову копій розписок відповідача від 08 жовтня 2012 року, від 15 листопада 2012 року та від 28 лютого 2014 року (т.1 а.с. 50-52) даних ним ОСОБА_11 та ОСОБА_5 вбачається, що відповідачем 08 жовтня 2012 року у ОСОБА_11 було позичено грошові кошти в сумі 20 000 грн., а 15 листопада 2012 року та 28 лютого 2014 року - у свого батька ОСОБА_5 було позичено відповідно 20 000 грн. та 10 000 грн. Цей факт також підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_5

Із пояснень відповідача ОСОБА_5 та показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що із переліку майна, зазначеного в заяві позивачки про збільшення позовних вимог, плита газова ZANNUSI ZCG 554NX1, кондиціонер MITSUBISHI SK040H та водонагрівач Gorenje Tiki d.o.o. model GBEU100N придбані не сторонами, а матір'ю відповідача ОСОБА_7 за власні кошти та для власних потреб. На підтвердження цього свідком ОСОБА_7 за клопотанням представника відповідача, підтриманим відповідачем, надані оригінали гарантійних талонів на придбану побутову техніку (т.2 а.с. 4-8).

Пояснення відповідача ОСОБА_5 та показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_12 в частині, де ті стверджують, що відповідач у червні 2013 року продав свій автомобіль ВАЗ-21099 за 3800 $, ці кошти перевів у гривні та направив на погашення кредиту за автомобіль OPEL ASTRA, підтверджуються також і копією квитанції про здійснення валютно-обмінної операції від 01 липня 2013 року, згідно якої відповідач продав банку 3800 $ і отримав за це 30 932,38 грн. (т.1 а.с. 58), та копією квитанції від 03.07.2013 року про внесення відповідачем в рахунок погашення заборгованості по кредиту грошових коштів в сумі 31 000 грн (т.1 а.с. 61).

Факт внесення в рахунок погашення кредиту коштів в загальній сумі 35895,69 грн. після припинення між сторонами подружніх стосунків та ведення спільного господарства підтверджується, крім показань відповідача і свідків, також копіями заяв про переказ готівки від 03.12.2013 року, 08.01.2014 року, 04.03.2014 року, 02.04.2014 року та від 04.06.2014 року. Показання свідка ОСОБА_5 в частині, де він стверджує, що ці кошти були його власними коштами, нічим не спростовані. Враховуючи лише формальне перебування сторін в цей період у шлюбі і фактичну відсутність між ними подружніх відносин та ведення спільного господарства, умисел свідка ОСОБА_5, направлений на надання зазначених коштів особисто відповідачеві ОСОБА_5, суд приходить до висновку про необхідність визнання їх особистими коштами відповідача.

Доказів на підтвердження внесення на погашення кредиту інших коштів протягом періоду з грудня 2013 року сторонами суду не надано.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь відповідачки грошової компенсації замість її частки у праві власності на автомобіль OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, суд виходить з того, що цей автомобіль був придбаний за час шлюбу між сторонами та для спільного використання, а тому є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя.

Разом з тим, враховуючи, що на придбання цього автомобіля були використані кошти в сумі 30932,38 грн, виручені від продажу особистого майна відповідача - автомобіля ВАЗ-21099, та в сумі 35895,69 грн., які судом визнані особистими коштами відповідача, суд вважає за необхідне відповідно до приписів ч. 7 ст. 57 СК України частку в спірному автомобілі у розмірі 66 928,07 грн. особистою приватною власністю відповідача.

Таким чином вартість частки автомобіля OPEL ASTRA 1,6 I, що перебуває у спільній сумісній власності сторін, становить:

143 367,83 - 66 928,07 = 76 449,76 грн.

Вартість частки, що належить позивачці у праві спільної сумісної власності на автомобіль, становить:

76 449,76 : 2 = 38 224,88 грн.

Позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині розподілу іншого спільного майна подружжя, суд зазначає, що позивачкою заявлені вимоги про визнання за нею права власності на ? частку майна, зазначеного в заяві про збільшення позовних вимог, загальною вартістю 25435,08 грн. та стягнення з відповідача на її користь компенсації замість її частки у праві власності на це майно у розмірі 12754,54 грн.

Разом з тим судом встановлено, і це визнано обома сторонами, що сторонами вже було у позасудовому порядку здійснено частковий поділ спільного майна, і позивачкою ОСОБА_2 визнано, що в результаті цього часткового поділу майна нею отримано:

· набір меблів «Дебют» вартістю 6978 грн.,

· стілець офісний вартістю 357 грн.,

· диван-ліжко «Крістіна» вартістю 2150 грн.,

· світильник настінний «Camelion» вартістю 218 грн..

· пристрій для вимірювання артеріального тиску вартістю 99 грн.,

а всього отримано майна загальною вартістю 9802 грн.

Крім того, суд находить, що позивачкою не доведено придбання сторонами спільними зусиллями та за спільні кошти плити газової ZANNUSI ZCG 554NX1, кондиціонера MITSUBISHI SK040H та водонагрівача Gorenje Tiki d.o.o. model GBEU100N загальною вартістю 7957,52 грн. Більше того, цей факт заперечується відповідачем, спростовується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, наданими стороною відповідача зазначеними вище письмовими доказами. За таких обставин суд не може визнати дане майно об'єктом права спільної сумісної власності сторін як подружжя.

Таким чином із зазначеної позивачкою суми компенсації необхідно виключити вартість отриманого нею спільного майна в результаті часткового поділу майна та вартість майна, яке не є об'єктом права спільної сумісної власності.

При цьому вартість спільного сумісного майна, яке підлягає розподілу між сторонами, становить:

25435,08 - 7957, 52 - 9802 = 7675,56 грн.,

а вартість частки позивачки у праві спільної сумісної власності становить:

7657,56 : 2 = 3837,78 грн.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 372 ЦК України, де зазначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачкою права власності на частку у спірному майні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, суд-

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Автомобіль OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, піч СВЧ Samsung GE 87 K, електром'ясорубку Zelmer 886.5SL, витяжку Cata P-3050 Inox, телевізор Samsung LE32 B350FIWX, морозильну камеру Арістон 167, програвач LCD комбо BRAVIS LCC-1940, кріплення настінне BRAVIS МТ -2790, ліжко Аеліта, подушку Комфорт, кухонний гарнітур «Корона 2.6 ольха», м'який кухонний куточок «Елегант» - залишити у власності відповідача ОСОБА_5

Стягти з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 38224 (тридцять вісім тисяч двісті двадцять чотири) грн. 88 коп., та на предмети домашнього вжитку - у розмірі 3837 (три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 78 коп., а всього - 42062 (сорок дві тисячі шістдесят дві) грн. 66 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Арешт з автомобіля OPEL ASTRA 1,6 I, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений ухвалою Решетилівського районного суду від 20 червня 2014 року, - зняти.

Стягти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 599 (п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 понесені ним судові витрати, пов'язані з оплатою вартості проведеної судової експертизи, у розмірі 510 (п'ятсот десять) грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий :