Справа №200/7889/15-ц
Провадження № 2/200/2318/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 18.09.2011 року померла її мати ОСОБА_3, яка постійно проживала на території Російської Федерації в м. Сочі. Вона з мамою постійно спілкувалися за допомогою телефону, підтримували теплі та дружні стосунки, по можливості вона допомагала матері грошима і іноді відвідувала її у м. Сочі. Настання смерті матері було для неї великим потрясінням, яке вплинуло на загальний її стан здоров"я, загострення гіпертонічної хвороби і як наслідок - довге лікування у лікарні, де вона перебуває на обліку з 2000 року і її діагноз зобов"язує її декілька разів на рік лягати в лікарню для проведення профілактичного лікування, крім того, вона щоденно повинна вживати ліки, що потребує немалих коштів. Позивач посилається на те, що протягом усього строку, наданого для прийняття спадщини, вона не могла скористатися своїм правом, оскільки знаходилась в скрутному матеріальному становищі, через що не мала коштів для здійснення дій по оформленню права на спадкування..

Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити причини пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 поважними та визначити їй додатковий строк терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні позивач з представником, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримали. В дане судове засідання позивач з представником не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, в якій позов підтримав.

Представник Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість. В дане судове засідання представник не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник третьої особи - Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради вважав позовні вимоги необгрунтованими. В дане судове засідання представник третьої особи не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заперечував проти позову.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.3 даної статті - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно до 2 цієї статті, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 цієї статті - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії І-АГ № 786910, виданим 30.08.1968 року міськЗАГСом м. Нікополя Дніпропетровської області, а також свідоцтвом про укладення шлюбу позивачкою серії І-КИ № 378165, виданим 22.06.1974 року Жовтневим будинком щастя м. Дніпропетровська.

ОСОБА_3 померла 18.09.2011 року, що підтверджується довідкою про смерть № 1531, виданою відділом ЗАГС Центрального району міста-курорту Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю, відповідно до якої місцем смерті ОСОБА_3 є м. Сочі, Центральний район, Краснодарський край, Російська Федерація.

Встановлено, що за життя та до смерті ОСОБА_3 проживала в м. Сочі Російської Федерації і саме м. Сочі є місцем відкриття спадщини.

Судом також встановлено, що на час смерті матері ОСОБА_3 позивачка за адресою проживання померлої матері зареєстрована не була, з нею не проживала і у порядку та у строк, передбачені ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1279 ЦК України, вона не звернулася до нотаріуса, в тому числі за місцем відкриття спадщини, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу ОСОБА_2 від 14.08.2013 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у заведенні спадкової справи після померлої 18.09.2011 року ОСОБА_3 на підставі ст. 49 п.2 Закону України "Про нотаріат" в зв"язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, а саме - відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_3 та спадщина після померлої ОСОБА_3 у встановлений законом строк ОСОБА_1 не прийнята, документи, підтверджуючи прийняття спадщини, відсутні.

Листом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу ОСОБА_2 від 08.05.2015 року № 126/01-16 суд був повідомлений про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена в зв"язку з тим, що її заведення не відповідає чинному законодавству України: померла ОСОБА_3 проживала на території Російської Федерації у м. Сочі, яке є місцем відкриття спадщини (ст.1221 ЦК України); свідоцтво про смерть ОСОБА_3 відсутнє; ОСОБА_3 померла 18.09.2011 року, заява про заведення спадкової справи від ОСОБА_1 надана в серпні 2013 року, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.10.2015 року № 41834772, наданої Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, інформація про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач з представником в позові та в судовому засіданні посилалися на те, що настання смерті матері було дня позивачки великим потрясінням, яке вплинуло на загальний стан її здоров"я, загострення гіпертонічної хвороби і як наслідок - довге лікування у лікарні, де вона перебуває на обліку з 2000 року і визначений діагноз зобов"язує позивачку декілька разів на рік перебувати на стаціонарному лікуванні в лікарні для проведення профілактичного лікування. Крім того, зазначали, що протягом усього строку, визначеного законом для прийняття спадщини, позивач не могла скористатися своїм правом, оскільки є людиною похилого віку, знаходилась в скрутному матеріальному становищі, через що не мала коштів для здійснення дій по оформленню права на спадкування.

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що з матір"ю позивачка постійно спілкувалася, про її смерть позивачці було достеменно відомо безпосередньо після її настання 18.09.2011 року. При цьому, з заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивачка звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2 лише 14.08.2013 року, тобто майже через три роки після смерті матері ОСОБА_3 До суду із даним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачка звернулася 16.04.2015 року.

Суд вважає, що надана позивачем виписка від 02.03.2015 року з амбулаторної картки, видана поліклінікою №1 Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 6" не може бути належним доказом поважності пропуску позивачкою строку для звернення до нотаріуса з заявою про отримання спадщини після смерті матері, оскільки із цієї виписки вбачається, що позивачка наглядається у зазначеній медичній установі з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ступеню, ІХС, кардіосклероз, на які вона хворіє з 2000 року, тобто ще до смерті матері. Разом з цим, позивачем не надано суду будь-якого належного та допустимого доказу того, що вона в період з часу відкриття спадщини, яким є 18.09.2011 року, та на протязі встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також до часу розгляду справи по суті, перебувала на стаціонарному лікуванні у будь-якому медичному закладі, що стало причиною для пропуску строку її звернення до нотаріуса у визначений законом строк.

Таким чином, суд вважає, що викладені позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про отримання спадщини, не є поважними причинами для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини, і доказів таких причин нею суду не надано. Вказані позивачкою причини не пов"язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій для прийняття спадщини після смерті матері, зважаючи на те, що вона померла 18.09.2011 року і у позивача був достатній шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

З оглду на встановлені судом обставини, суд вважає, що .ґ позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що в шестимісячний строк, який вираховувався з дня смерті матері, у неї були поважні причини, за яких вона пропустила цей строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому її позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Дніпропетровської міської ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева