Номер провадження: 22-ц/785/3658/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2015 року,

встановила:

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3, народження 27 березня 1992 року є її внуком. Коли відповідач був неповнолітнім рішенням Суворовського районного суду від 14 вересня 2006 року над ним та його братом ОСОБА_4, народження 6 квітня 1991 року була встановлена опіка, а позивачка була призначена опікуном неповнолітніх.

На теперішній час позивачка є пенсіонером за віком та інвалідом 2 групи. Пенсія за віком є її єдиним доходом та складає 1051,73 грн. Однак пенсії ледь вистачає на харчування, оскільки більшу частину пенсії позивачка витрачає на лікування та оплату комунальних послуг. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в сумі 1500 грн. щомісячно.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки на його утриманні перебуває дружина та малолітня дочка ОСОБА_5, народження 1 лютого 2015 року.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2015 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача аліменти по 300 грн. щомісячно на утримання позивачки.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач має можливість та забовязаний утримувати непрацездатну бабу, яка потребує матеріальної допомоги, а її дочка не може надати їй належного утримання, оскільки є інвалідом дитинства другої групи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

Частина 1 статті 266 СК України передбачає, що повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3, народження 27 березня 1992 року є внуком позивачки.

На підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2006 року позивачка була призначена опікуном неповнолітніх ОСОБА_3 та його брата ОСОБА_4, народження 6 квітня 1991 року, які проживали разом з нею в її квартирі АДРЕСА_1 та зареєстровані за цією адресою(а.с.9-11).

На теперішній час позивачка є пенсіонером за віком та інвалідом 2 групи, страждає захворюванням на бронхіальну астму(а.с.6-7, 79-80). Пенсія за віком позивачки складає 1051,73 грн.(а.с.8). Позивачка проживає в зазначеній квартирі разом з ОСОБА_4, а відповідач після реєстрації шлюбу 18 жовтня 2014 року проживає в будинку дружини ОСОБА_6 за адресою: село Конопляне Іванівського району Одеської області, вул.30-річчя Перемоги,17, що підтверджується довідкою Коноплянської сільської ради(а.с.48). На утриманні відповідача знаходиться дочка, народження 1 лютого 2015 року(а.с.50).

Дочка позивачки ОСОБА_7, народження 6 серпня 1981 року, є інвалідом 2-ої групи. Крім того, на її утриманні перебувають неповнолітні діти: дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.45-47, 52-53).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що непрацездатна позивачка потребує матеріальної допомоги, а її дочка не може надати їй належного утримання, так як сама є непрацездатною та на її утриманні перебувають дві неповнолітні дочки. В той же час відповідач, який є внуком позивачки, є працездатною особою, його дохід відповідно довідки про доходи з 01.07.2012р. по 31.12.2014р. складає 16 185,62 грн., що в середньому на місяць складає 2 697,5 грн., тому він може надавати позивачці матеріальну допомогу.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він не може надавати матеріальну допомогу бабі. Посилання відповідача на його незадовільний стан здоров я є безпідставним, оскільки це не підтверджується медичними висновками. А надана відповідачем довідка про проходження ним електрокардіограми під час розгляду справи не містить висновку лікарів за результатами цього проходження(а.с.43).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом до спірних відносин не правильно застосовані норми сімейного права, які передбачають обовязок повнолітніх внуків утримувати непрацездатних бабу, діда. ОСОБА_8 першої інстанції правильно застосовані ч.1 ст.266 та ч.1 ст.272 СК України, на підставі яких суд, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, обґрунтовано визначив розмір аліментів в сумі 300 грн. щомісячно.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межи позовних вимог, оскільки апелянтом не зазначено в чому полягає вихід за межи позовних вимог. Колегія суддів вважає, що суд відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України розглянув справу в межах позовних вимог про стягнення аліментів та частково задовольнив ці позовні вимоги.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України надав повну всебічну та обєктивну оцінку всім доказам по справі, та результати цієї оцінки відобразив в своєму рішенні згідно з ч.4 ст.212 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_10

ОСОБА_11