Справа № 643/2507/14-ц
Номер провадження 6/643/154/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., за участю державного виконавця Потій А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права для виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права для виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним зобовязань покладних згідно рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання у повному обсязі та просив його задовольнити.

Суд перевірив матеріали справи, вважає що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ч. 1, ч. 2 статті 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань, або

розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом

випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не

передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч. 4 ст. 6 цього Закону паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року, суд не може приймати рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, так як таке право суду не закріплено в матеріальному законодавстві, прийнятому відповідно до ст. 33 Конституції України. Відмова у видачі паспорта чи відмова у виїзді за кордон, є компетенцією органів внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, а суд відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду України і вїзду в Україну громадян України» може вирішувати лише питання про тимчасове затримання та вилучення паспорта/проїзних документів громадянина України, передбачених в ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду України і вїзду в Україну громадян України», за яким він може виїхати за межі України, якщо встановлено, що такі документи громадянин має в порядку адміністративного судочинства.

Згідно пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», статті 377-1 ЦПК України, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням. Однак ст. 377-1 ЦПК України передбачає лише процесуальний порядок вирішення такого питання і не є нормами закону, прийнятими на виконання ст. 33 Конституції України.

У сенсі зазначених норм закону застосування такого заходу впливу на боржника, як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон за межі України обумовлено наявністю навмисно невиконаних ним зобовязань за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист №2-643/1851 від 19.02.2015 року Московського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.04.2015 р. боржник має заборгованість у розмірі 14283 грн. 23 коп.

Державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про те, що боржник навмисно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні подання .

Керуючись, ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Я.М.Горбунова