Р І ШЕ Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

Справа № 752/18470/14-ц

Провадження № 2/752/1556/15

02.06.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Фролова М.О., за участі секретаря Титоренка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Людмила Дмитрівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадщину за законом та усунення перешкод у користуванні спадковим майном, -

встановив:

у листопаді 2013р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом ОСОБА_2.(далі - відповідач), треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л.Д. про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадщину за законом та усунення перешкод в користування успадкованим майном, пояснивши при цьому наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка приходилась племінницею позивачу. При цьому до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 ввійшла належна останній квартира АДРЕСА_1. Разом з цим ОСОБА_5 на день смерті не залишила заповіту. В свою чергу 23.05.2013р. позивач як спадкоємець третьої черги звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Проте в наступному позивачу стало відомо, що право на квартиру НОМЕР_2 отримав ОСОБА_3 на підставі Акта про проведені прилюдні торги, виданого 02.04.2013р. відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстицію у м. Києві. На підставі вказаного Акту ОСОБА_3 було отримано щодо спірної квартири НОМЕР_2 Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого 20.06.2013р. приватним нотаріусом КМНО Халявкою Н.М. за реєстраційним № 2723. В наступному ОСОБА_3 відчужив наведену квартиру відповідачу ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 01.10.2013р. приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстраційним № 1365. Разом з цим позивач зазначив, що Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0009622 щодо заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1. При цьому в межах кримінального провадження було надано відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві інформацію, що згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у відділі не перебували на виконанні виконавчі документи щодо боржника ОСОБА_5, не проводилися прилюдні торги із відчуження спірної квартири НОМЕР_2 та не видавався акт державного виконавця про продаж зазначеної квартири на прилюдних торгах. Крім того, спеціалізоване ПП «Нива-В.Ш.» надало інформацію, що не проводило реалізацію з прилюдних торгів спірної квартири НОМЕР_2. Також в межах кримінального провадження було надано заяву ОСОБА_3 про залучення його як потерпілого, оскільки він не набував на прилюдних торгах спірну квартиру НОМЕР_2, а виданий на його ім'я паспорт громадянина України для участі у торгах є підробленим. В свою чергу позивач зазначив, що оскільки за життя спадкодавця ОСОБА_5 не відчужувалася у встановленому порядку квартира НОМЕР_2, то наведена квартира входить до складу спадщини після смерті останньої і позивач має право на прийняття її у спадщину. Разом з цим право позивача на квартиру НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом не визнається відповідачем ОСОБА_2, який вважає себе власником наведеної квартири, що унеможливлює набуття позивачем права власності на спірну квартиру шляхом видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того позивач зазначив, що відповідач фактично проживає у спірній квартирі НОМЕР_2, змінив замки на вхідних дверях до неї, в наслідок чого створив позивачу перешкоди у доступі до наведеної квартири. У зв'язку із наведеним, збільшивши позовні вимоги позивач просив суд: витребувати із чужого незаконного володіння відповідача квартиру за адресою: АДРЕСА_1; визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з квартири НОМЕР_2; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокудніною Л.Д. за реєстровим № 1365, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 04.10.2013р.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях позов не визнав і просив відмовити у його задоволені повністю, оскільки: в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що спірна квартира НОМЕР_2 вибула із власності спадкодавця ОСОБА_5 протиправно поза її волею; позивач не оскаржив проведення прилюдних торгів і складний за ними Акт щодо відчуження квартири НОМЕР_2; відповідач вважає себе добросовісним набувачем, а тому в нього не може бути витребувано квартиру НОМЕР_2; позивач не є власником квартири НОМЕР_2 та позбавлений права її витребовувати у відповідача.

Третя особа ОСОБА_3, повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив суд.

Третя особа приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л.Д., повідомлена про дату та час судового розгляду у порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки не повідомила суд

Врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 11.01.2013р.

При цьому згідно довідки за формою № 3 ОСББ « Прогрес-2» від 23.03.2013р. за № 379 та від 11.07.2014р. за № 315, ОСОБА_5була зареєстрована та проживала у двокімнатній квартирі НОМЕР_2, загальною площею 46,3 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1, в період з 27.03.1982р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2

Положеннями ч. 4 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-IV визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Разом з цим вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 мала зареєстроване право власності на квартиру НОМЕР_2 згідно реєстраційного посвідчення від 26.11.1993р., довідки ЖБК «Будівельник», довідки ОСББ «Прогрес» від 18.11.1993р. і матеріалів інвентаризаційної справи щодо зазначеної квартири НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1268. ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після ОСОБА_5 спадкоємцями першої та другої черг за законом.

Положеннями ч. 1 ст. 1263 ЦК України визначено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

В свою чергу позивач доводився дядьком померлій ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про народження позивача за НОМЕР_4 від 16.06.1978р.,Свідоцтва про зміну позивачем прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 від 07.06.1978р., повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_5 від 22.06.2013р. за № 6, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 від 30.08.2013р. за № 9, архівної довідки Державного архіву Житомирської області від 10.06.2013р. за № Б/1266, відповідно до яких ОСОБА_5 доводилася донькою ОСОБА_11, батьками якої були ОСОБА_12 та ОСОБА_1, які також приходилися батьками позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому позивач 23.05.2013 року звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5

Проте Друга київська державна нотаріальна контора постановою від 07.05.2014р. за № 2346/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Разом з цим вбачається, що після смерті ОСОБА_5 від ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно квартири НОМЕР_2 було оформлено відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстицію у м. Києві від 02.04.2013р. Акт про проведені прилюдні торги, згідно якого наведену квартиру НОМЕР_2 було набуто на прилюдних тогах ОСОБА_3

При цьому на підставі вказаного Акту на ім'я ОСОБА_3 було оформлено щодо квартири НОМЕР_2 Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого 20.06.2013р. приватним нотаріусом КМНО Халявкою Н.М. за реєстраційним № 2723, та зареєстровано 20.06.2013р. право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 згідно витягу № 5144640 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У наступному від імені ОСОБА_3,за паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 виданого Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.08.2005р., наведену квартиру НОМЕР_2 було відчужено на користь ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 01.01.2013р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстраційним № 1365. та зареєстровано 04.10.2013р. власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 згідно витягу № 10303035 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В свою чергу судом встановлено, що згідно наданих відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстицію у м. Києві листів від 17.07.2013р. за № 58510, за № 80648 за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у відділі не перебували на виконанні виконавчі документи щодо боржника ОСОБА_5, не проводилися прилюдні торги із відчуження спірної квартири НОМЕР_2 та не видавався акт державного виконавця про продаж зазначеної квартири на прилюдних торгах.

Також вбачається згідно листа спеціалізованого ПП «Нива-В.Ш.», що останнє що не проводило реалізацію з прилюдних торгів спірної квартири НОМЕР_2.

Крім того, згідно листа Жовтневого районного відділу в м. Кривий Ріг Державної міграційної служби України від 07.02.2014р. за № 1227/529, ОСОБА_13 не документувався паспортом громадянина України та значиться як громадянин Латвії.

При цьому відповідачем не надано докази на спростування зазначених обставин (ч.1- 2 ст. 10 ЦПК України).

На підставі викладеного суд, оцінивши достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та кожного окремо, приходить до висновку, що відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстицію у м. Києві не здійснювалося виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_5, не проводилися виконавчі дії із примусової реалізації на прилюдних торгах належної останній квартири АДРЕСА_1, не складався і не оформлювався Акт про проведені прилюдні торги від 02.04.2013р. на ім'я ОСОБА_3 щодо придбання ним квартири НОМЕР_2, що свідчить про відсутність достатніх і законних дій для відчуження зазначеної квартири НОМЕР_2 і її набуття ОСОБА_3 в порядку, визначеному законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року за N 606-XIV, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5.

У зв'язку із наведеним суд відхиляє як неналежні доводи відповідача про необхідність визнання недійсними прилюдних торгів і Акту про проведення прилюдних торгів від 02.04.2013р., оскільки зазначені прилюдні торги фактично не проводилися і Акт не оформлювався компетентним державним органом у межах своїх повноважень, в наслідок чого останні не набули юридичної сили і не призвели до виникнення чи зміни прав і обов'язків у сторін в порядку визначеному законом України «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а тому визнання недійсними таких прилюдних торгів та Акту не є необхідними способом захисту.

Враховуючи наведене суд зазначає, що спірна квартира НОМЕР_2 не відчужувалася її власником ОСОБА_5 за життя та на день смерті належала останній на праві власності.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Враховуючи наведене суд зазначає наступне щодо вимог позивача про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2013р.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 - 3 ст. 203 ЦК України визначено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Разом з цим, згідно наявної у справі заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого, останній не укладав жодного договору щодо продажу спірної квартири НОМЕР_2, а також ніколи не отримував паспорт громадянина України зазначений в оскаржуваному договорі купівлі-продажу від 04.10.2013р.

У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку, що оскаржуваний договір купівлі-продажу квартири від 04.10.2013р. укладено від імені ОСОБА_3 поза волевиявленням останнього щодо укладення такого договору, в наслідок чого зазначений договір підлягає визнанню недійсним.

Зважаючи на викладене, суд зазначає наступне щодо вимог позивача про витребування у відповідача спірної квартири НОМЕР_2, а також усунення перешкод в користування нею.

Положеннями ст. 387 ЦК України визначено, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 330 ЦК України унормовано, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Разом з цим, оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_5 не відчужувала належну їй квартиру НОМЕР_2, а також зазначену квартиру не відчужував ОСОБА_3, то наведена квартира НОМЕР_2 не з їхньої волі вибула у володіння відповідача ОСОБА_2

Враховуючим зазначене суд відхиляє як неналежні доводи відповідача щодо неможливості витребування у нього як добросовісного набувача спірної квартири НОМЕР_2.

У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про необхідність витребування квартири НОМЕР_2 на користь позивача.

Разом з цим згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 109 ЖК України унормовано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про необхідність витребувати із чужого незаконного володіння відповідача квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з квартири НОМЕР_2, зобов'язавши відповідача невідкладно передати позивачу ключі від вхідних дверей до квартири НОМЕР_2 для безперешкодного доступу до неї.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При цьому згідно наявної у справі квитанції позивачем було здійснено витрати на оплату судового збору у сумі 3654,0 грн. та 250,0 грн., що підлягають відшкодуванню останньому шляхом їх стягнення із відповідача.

Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118, 119, 208-209, 212-215, ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Людмила Дмитрівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадщину за законом та усунення перешкод у користуванні спадковим майном - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим № 1365, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 01.10.2013р.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 із кв. АДРЕСА_1, зобов'язавши останнього передати ОСОБА_1 ключі від дверей зазначеної квартири НОМЕР_2 для безперешкодного доступу до неї.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 3654,00 гривень на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя