пр. № 4-с/759/193/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Державного підприємства «Антонов», заінтересована особа ОСОБА_1, про визнання неправомірним рішення старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Колодчука Сергія Вікторовича та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ДП «Антонов» звернувся до суду із скаргою на рішення старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Колодчука С.В. та зобов'язання вчинити дії, в якій просить визнати неправомірною відмову у відкритті виконавчого провадження по стягненню заборгованості за витрати на навчання з ОСОБА_1 в розмірі 16 803,60 грн., та зобов'язати державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця від 09.10.2015 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва згідно з виконавчим листом № 2/7591655/15 від 31.07.2015 року з підстав невідповідності виконавчого документу вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутній ідентифікаційний номер боржника фізичної особи - платника податків. Вважаючи такі дії неправомірними, такими що суперечать п.3 ч. 3 ст. 11 вищевказаного закону, відповідно до якого державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у т.ч. конфіденційну, скаржник просив скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ від 09.10.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник заявника у судовому скаргу підтримав, а вимоги викладені у скарзі просив задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець також будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду належним чином, до суду не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Тому суд вважає можливе провести судовий розгляд, згідно ст. 169 ЦПК України, без участі осіб, що не з'явились на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши надані суду письмові докази у справі у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданої скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ст. 387 ЦПК України, у разі визнання обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дію або бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, у випадку ж, якщо оскаржувані рішення дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Святошинським районним судом м.Києва було постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Антонов» витрата на навчання в сумі 16560 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього 16 803, 60 грн.

31.07.2015 року Державним підприємством «Антонов» було отримано виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва № 2/7591655/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Антонов» витрата на навчання в сумі 16560 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього 16 803, 60 грн.

З метою примусового виконання вказаного рішення, стягувач звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, однак постановою ст. державного виконавця від 09.10.2015 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/759/1655/15 з підстав невідповідності виконавчого документу вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - відсутності ідентифікаційного номеру боржника фізичної особи - платника податків. Також в постанові зазначено, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні своїх повноважень з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, але це право державному виконавцю надається в ході виконання вже відкритого виконавчого провадження, яке відповідає ст. 18 вказаного закону.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавчий лист повинен містити індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). А п.6 ч.1 ст. 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Відомості щодо індивідуального ідентифікаційного номеру фізичної особи є конфіденційною інформацією, а тому відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення такої інформації про особу без її згоди.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Такий випадок, зокрема встановлений п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За своїм призначенням індивідуальний ідентифікаційний номер у виконавчому документі допомагає ідентифікувати фізичну особу та сприяє примусовому його виконанню. Порядком надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, затвердженим спільним наказом ДСА України та ДПС України від 26.02.2013 року № 30/44, встановлений порядок отримання судами загальної юрисдикції інформації щодо ідентифікаційних номерів боржників та стягувачів з метою подальшого сприяння виконання рішення суду. Однак можливість отримання інформації стосовно ідентифікаційних номерів в порядку виконання судового рішення не вичерпується лише вказаним способом відповідно до цього підзаконного нормативно-правового акту, який до речі не завжди гарантує отримання запитуваної інформації на електронний запит.

Оскільки можливість одержання державним виконавцем від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідної інформації, у тому числі конфіденційної, передбачена спеціальним законом, що регулює здійснення виконання судових рішень, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Такий правовий висновок неодноразово було надано Верховним Судом України, зокрема в постановах № 6-45цс14 від 21.05.2014 року, № 6-62цс14, від 25.06.2014 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення скарги ДП «Антонов» в частині визнання вказаної постанови держвиконавця неправомірною, оскільки у відкритті виконавчого провадження відмовлено без належних законних підстав.

Щодо вимог скарги в частині зобов"язання ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винести постанову про відкриття виконавчого провадження, то в цій частині скарга підлягає задоволенню частково, зокрема суд вважає за можливе зобов'язати вказаний виконавчий орган вирішити питання відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа № 2/759/1655/15, оскільки в іншому випадку суд не може перебирати на себе функції вказаного органу по прийняттю ним того чи іншого рішення. Хоча в даному випадку встановлює порушення вказаної служби в частині відмови у відкритті виконавчого повадження з підстав відсутності у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника, з огляду на що порушені права підлягають захисту у передбачений спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, ст. 302 ЦК України, ст. ст. 6, 11, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 57-61, 169, 360-7, 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Державного підприємства «Антонов» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Колодчука Сергія Вікторовича від 09.10.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/759/1655/15 виданого Святошинським районним судом м. Києва від 31.07.2015 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Антонов» у розмірі 16 803 грн. 60 грн.

Зобов'язати ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві вирішити питання відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/759/1655/15 виданого Святошинським районним судом м. Києва від 31.07.2015 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Антонов» у розмірі 16 803 грн. 60 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її проголошення, а для осіб, які були відсутні при її оголошенні - з моменту отримання її копії.

Суддя