У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2076/15-ц

21 грудня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого - судді Вінтоняк М.Б.

секретаря - Скоблей О.В

з участю заявника: ОСОБА_1

державного виконавця Поповича С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою в суд на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_2 мотивуючи тим ,що рішенням Надвірнянського районного суду від 13.09.2006 р. задоволено його позов до ОСОБА_3 про поділ майна і стягнено з ОСОБА_3 в його користь грошову компенсацію в сумі 31355 гривень.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.11.2008 року стягнено з ОСОБА_3 в його користь 2497 .22 гривень за прострочення виконання грошового зобов*язання за період час з 26.01.2007 року по 1.09.2008 року , з яких 2497.22 гривень сума інфляційних та 325,20 гривень сума 3 % річних від простроченої суми.

За прострочення виконання грошового зобов*язання за період з 2.09.2008 року по 10.10.2010 року згідно рішення Надвірнянського районного суду від 23.02.2011 року стягнено з ОСОБА_3 в його користь 4421.57 гривень сума інфляційних та 842.75 гривень сума 3% річних від простроченої суми.

20.12.2006 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню боргу. Рішення в добровільному порядку ОСОБА_3 в термін до 27.12.2006 року не виконано. Не виконано воно по даний час і в примусовому порядку . В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1. Однак ,державним виконавцем не було накладено арешт на вказану квартиру і заборону на її відчуження , а тому ОСОБА_3 відчужила дану квартиру в 2008 році.

Вважає, що державний виконавець не вжив заходів щодо забезпечення виконання рішення суду, а тому просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця по повному виконанню рішення суду і зобов*язати державного виконавця вжити всіх заходів щодо повного та фактичного виконання рішення Надвірнянського районного суду від 13.09.2006 року .

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу з підстав вказаних у скарзі.

Державний виконавець Попович С.М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги посилаючись на те,що згідно заяви стягувача 20.12.2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ,а 16.01.2007 року постанову про арешт всього майна боржника. На даний час в нього в провадженні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі . Ним проведено всі необхідні виконавчі дії по стягненню з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованості по виконавчих листах , а саме накладено арешт на все її майно . Однак майна у боржника немає , а сам боржник з 2008 року перебуває за межами України . Ним внесено подання і Надвірнянським районним судом 01.08.2008 року винесено ухвалу згідно якої ОСОБА_3 обмежена у праві виїзду за межі України.

Ним були здійсненні усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання і було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, та здійсненні ним заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними,

Заінтересована осба ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилася.Про час імісце судового розгляду повідомлена .

Заслухавши пояснення сторін, свідків ,дослідивши письмові докази , суд вважає, що скарга до задоволення підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п.п.3,5,13,17,18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12 вказаного Закону).

Судом встановлено ,що згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.09.2006 року стягнено з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 31355 гривень.

На підставі виконавчого листа від 28.11.2006 року і заяви стягувача 20.12.2006 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду до 27.12.2006 року.

20.12.2006 року державним виконавцем зроблено запит в установи банку м.Надвірна про наявність грошових вкладів у боржника ОСОБА_3, відділення ДАЇ про наявність транспортних засобів, Івано-Франківське ОБТІ про реєстрацію об*єктів нерухомості за боржником.

16.01.2007 року державним виконавцем Поповичем С.М. винесено постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ,які 16.01.2007 року направлені начальнику Івано-Франківського оБТІ,державному нотаріусу в м. Надвірна,начальнику 5 міжрайонного відділення ДАЇ .

Із акту від 23.01.2007 року складено державним виконавцем вбачається , що боржник перебуває за межами України, квартира АДРЕСА_2 знаходиться під охороною.

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду від 01.08.2008 року на підставі подання державного виконавця заборонено ОСОБА_3 виїзд за межі України.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.11.2008 року стягнено з ОСОБА_3 в користь заявника 2497 .22 гривень за прострочення виконання грошового зобов*язання , а згідно рішення Надвірнянського районного суду від 23.01.2011 року стягнено з ОСОБА_3 в користь заявника 5264,32 гривень за прострочення виконання грошового зобов*язання .

На даний час у провадженні державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 39116,54 грн.

Згідно постанови від 27.12.2010 року державним виконавцем Поповичем С.М. винесено постанову про арешт всього нерухомого майна боржника ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила,що заявник звертався до державного виконавця відносно вжиття всіх заходів для примусового виконання рішення суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила ,що квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_3 на праві власності. 26.01.2008 року згідно договору купівлі-продажу вона відчужила дану квартиру ОСОБА_6 На час укладення договору купівлі-продажу згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна на спірну квартиру не було накладено арешт і заборону на її відчуження.

Згідно ст..57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Судом встановлено , що рішення суду не виконане, боржником не сплачено борг у добровільному порядку та не стягнуто суму боргу у примусовому порядку, незважаючи на те, що ОСОБА_3 на праві власності належала квартира в м. Надвірна по вул..Руднева 4/19,яка нею відчужена в 2008 році. Державний виконавець проявив неправомірну бездіяльність по відношенню до примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь заявника суми боргу, не здійснив весь комплекс заходів по захисту прав стягувача, не здійснив повного стягнення грошових коштів з боржника, незважаючи на наявність у боржника нерухомого майна, за рахунок якого можна було отримати стягнення, чим порушенні його права.

В порушення о ст..52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець з 24.09. 2008 року не проводить перевірку майнового стану боржника кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Державним виконавцем не приймалися заходи для встановлення місця перебування боржника,не вирішувалось питання про оголошення її в розшук на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

При таких обставинах скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.383 ЦПК України,ст..17,18,25,40, 52,57, 82 Закону України «Про виконавче провадження суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_2 по виконанню рішення Надвірнянського районного суду від 13.09.2006 року.

Зобов*язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_2 вжити заходи по виконанню рішення Надвірнянського районного суду від 13.09.2006 року, а саме по встановленню коштів , майна боржника ОСОБА_3 , місця перебування боржника.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Вінтоняк М.Б.