17 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Миргородської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок використання земельної ділянки,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня
2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 липня
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року Миргородський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Миргородської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок використання земельної ділянки.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження
06 липня 2011 року між Миргородською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4 укладено договір оренди водного обʼєкта площею 22,1 га, що розташований на землях Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, для риборозведення, вирощування та вилову риби. При перевірці дотримання вимог земельного законодавства, 25 грудня 2014 року державним інспектором сільського господарства Бакало С.В., за участі спеціалістів Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» встановлено факт користування земельною ділянкою площею 21,3461 га без відповідних правовстановлюючих документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою під водним обʼєктом, про що 25 грудня 2014 року складено акт та відповідний припис. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути збитки за фактичне користування земельною ділянкою в розмірі 48 071 грн 68 коп. та поновити строк звернення до суду.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 збитки в розмірі 4 807 грн 18 коп. за користування в період з 06 липня

2011 року по 25 грудня 2014 року без правовстановлюючих документів земельною ділянкою площею 21,3461 га, що розташована на землях Шахворостівської сільської ради Миргородського району. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 липня

2015 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач, використовуючи земельну ділянку водного фонду без належного правового оформлення, позбавив державу, як власника землі, права на отримання від цієї земельної ділянки доходу у вигляді орендної плати. В той же час відсутність правовстановлюючих документів у відповідача на землю не є підставою для звільнення його від сплати за її фактичне використання.

Судами встановлено, що 06 липня 2011 року між Миргородською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4, укладено договір оренди водного об'єкта, що розташований на землях Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Орендодавець передав в оренду, а орендар прийняв в строкове платне володіння та користування до 06 липня 2031 року водний об'єкт загальнодержавного значення площею водного дзеркала 22,1 га з метою риборозведення, вирощування риби.

За оренду водного об'єкта орендар кожен рік протягом дії договору сплачує до обласного бюджету орендну плату, яка вноситься щоквартально у грошовій формі з розрахунку 120 грн на рік за кожен гектар водного дзеркала. Орендна плата переглядається один раз на три роки. Відмова від перегляду є підставою для розірвання договору.

Згідно акта визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельної ділянки від 04 лютого 2015 року, внаслідок порушення ОСОБА_4 земельного законодавства, розмір збитків становить 48 071 грн 68 коп.

Висновком судово-економічної експертизи від 08 травня 2015 року

№ 449 акт визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельної ділянки від 04 лютого 2015 року підтверджено частково, а саме в розмірі 4 807 грн 18 коп., що є розміром недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою (водного фонду) за період 2011-

2014 роки.

Відповідно до ч. 14 ст. 51 Водного Кодексу України умови використання водних об'єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об'єктів визначаються у договорі оренди.

Таким чином, суди попередніх інстанцій встановили, що

ОСОБА_4 порушено норми земельного законодавства, крім того, встановлено, що останній користувався земельною ділянкою водного фонду без відповідних правовстановлюючих документів, а тому суди дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 липня

2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

22 липня 2015 року в справі за позовом Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Миргородської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок використання земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко