АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1081/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30, 34 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» 12 січня 2015 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позовній заяві зазначалося, що 7 липня 2013 р., близько 19 год. 30 хв., по вул. Київській, 137 в м. Бровари Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ТДВ «СК «Індіго» автомобіля «Міцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, автомобіля «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду від 5 серпня 2013 р. ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ, і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн.

8 липня 2013 р. до позивача звернувся страхувальник ОСОБА_7В про відшкодування матеріальних збитків, які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ТДВ «СК «Індіго» на виконання умов договору страхування, на підставі Страхового акту № 17042/206 від 21 лютого 2014 р., Страхового акту № 17041/206 від 8 листопада 2013 р., Страхового акту № 17051/206 від 8 листопада 2013 р., рахунку-фактури № М_СчТ03474/1 від 15 жовтня 2013 р., та розрахунку суми страхового відшкодування, перерахувало на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 12 309,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5958 від 27 лютого 2014 р. та листом страхувальнику (сума у розмірі 2 395,68 грн., на підставі п. 22.3 договору добровільного страхування була вирахувана в рахунок несплачених страхувальником сум страхової премії).

Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ТДВ «СК «Індіго» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 309,51 грн., судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТДВ «СК «Індіго» виплачене страхове відшкодування в розмірі 9 169,83 грн. та судовий збір в сумі 180 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема апелянт вказує, що суд необґрунтовано не врахував наявності застрахованої цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, що в свою чергу призвело до прийняття неправомірного рішення. Апелянт зазначає, що автомобіль «Форд» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 зареєстрований та застрахований на імя ОСОБА_9.

Між ОСОБА_9 та ПрАТ «СК «Інкомстрах» 10 вересня 2012 р. було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, за яким відповідно до положень законодавства Страховик прийняв на себе зобов'язання у випадку настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди, здійснити виплату страхових відшкодувань в рамках лімітів відповідальності, тобто 50 000 грн. на користь потерпілої особи.

У момент настання ДТП за кермом автомобіля «Форд» на законних підставах, а саме, за наявності добровільної згоди власника та права на керування транспортним засобом, знаходився ОСОБА_6 Тобто внаслідок настання страхового випадку ДТП від 7 липня 2013 р., саме, в ПрАТ «СК «Інкомстрах», як страховика відповідача, виникли грошові зобов'язання перед позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що 7 липня 2013 р., близько 19 год. 30 хв., по вул. Київській, 137 в м. Бровари Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ТДВ «СК «Індіго» автомобіля «Міцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, автомобіля «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду від 5 серпня 2013 р. ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн.

8 липня 2013 р. до позивача звернувся страхувальник ОСОБА_7В про відшкодування матеріальних збитків, які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ТДВ «СК «Індіго» на виконання умов договору страхування, перерахувало на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 12 309,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5958 від 27 лютого 2014 р. та листом страхувальнику (сума у розмірі 2 395,68 грн., на підставі п. 22.3 договору добровільного страхування була вирахувана в рахунок несплачених страхувальником сум страхової премії).

Тому суд обґрунтовано ухвалив рішення про часткове задоволення позову страхової компанії до ОСОБА_6 і стягнув з нього на користь ТДВ «СК «Індіго» 9 169 грн. 83 коп. реально сплаченого страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги посилання відповідача, викладені у запереченнях на позовну заяву, про наявність у власника автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_9, яким він керував під час скоєння ДТП, договору страхування цивільно-правової відповідальності із ПрАТ «СК Інкомстрах» від 10 вересня 2012 р., за яким саме вказана страхова компанія повинна відшкодувати страхові виплати ТДВ «СК «Індіго», колегія суддів не може прийняти до уваги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Судом розглянуто справу з дотриманням вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України, вирішено спір стосовно особи, до якої позивач заявив вимоги і в ході розгляду справи в суді першої інстанції як позивач, так і відповідач, не просили суд про залучення до участі у справі інших осіб, зокрема страховика, а суд з власної ініціативи не має права здійснювати такі процесуальні дії.

Крім того, ОСОБА_6 ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду в ході розгляду його апеляційної скарги не надав оригіналу страхового полісу, на який він посилається, і його представник в судовому засіданні апеляційного суду 28 травня 2015 р. пояснив, що оригінал цього полісу втрачений.

Не надав апелянт і будь-яких доказів про виконання ним чи власником автомобіля вимог статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою передбачено обовязок страхувальника щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

Більше того, апелянт та його представник не змоги розшукати в ході розгляду справи в апеляційному суді та надати суду адресу розташування ПрАТ «СК Інкомстрах», зважаючи на те, що за вказаною у світлокопії страхового полісу (не посвідченою в установленому законом порядку) адресою в м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, вона не знаходиться, про що свідчать повернуті суду без вручення судові повідомлення та пояснення в апеляційному суду представника апелянта.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :