Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 2-454/11Головуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г.
№22-ц/778/402/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2012 року у справі за позовом АТ "Банк "Фінанси та Кредит " (надалі - Банк) до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнив (а.с. 216-219) та в якому просив:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 157 207,27 грн., яка складається з суми непогашених процентів в 164 909,49 грн., суми непогашеної щомісячної комісії 23 060,41 грн., суми ссудної заборгованості 376 805,37 грн., пені по процентам, щомісячній комісії та кредиту 592 432,0 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії в розмірі 194 282,97 грн., яка складається з суми непогашених процентів в 21 384,57 грн., сума ссудної заборгованості 31 944,42 грн., пені по процентам, щомісячній комісії та кредиту 140 953,98 грн.;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11-108-017И від 17.01.2007 року у загальному розмірі 1 351 490,24 грн. звернути стягнення на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» на предмет іпотеки: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, що буде визначена у порядку виконавчого провадження;

- стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в розмірі 3 219,0 грн. сплачених з позовних вимог про стягнення суми за кредитним договором та договором поруки та 3 219,0 грн. сплачених за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2012 року позовні вимоги Банку задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за кредитним договором № 11-108-017И від 17.01.2007 року в розмірі 1 157 207,27 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11-108-017И від 17.01.2007 року, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3, яка станом на 06.06.2012 року становить 1 157 207,27 грн.., із яких 164 909,49 грн. сума непогашених процентів, 23 060,41 грн. сума непогашеної щомісячної комісії, 376 805,37 грн. сума ссудної заборгованості, 592 432,0 грн. пеня по процентам, щомісячній комісії та кредиту, звернути стягнення на предмети іпотеки: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Обмежено суму стягнення (звернення стягнення) за кредитним договором № 11-108-017И від 17.01.2007 року загальною сумою боргу в 1 157 207,27 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 11-108-017ИЛ від 17.01.2007 року в розмірі 194 282,97 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» суму сплачених судових витрат в розмірі 3 219,0 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Банк та відповідач ОСОБА_3 зазначене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в стягненні заборгованості з неї ОСОБА_2, або зменшити розмір стягнутої заборгованості в розмірі пені (т.с. 1 а.с.238-239).

У подальшому представниками апелянта надавались апеляційному суду численні письмові додаткові пояснення до апеляційної скарги ОСОБА_2 (т.с. 4 т а.с.39-42, 81), які колегія суддів апеляційного суду приймає лише у тій частині, що не суперечить вимогам резолютивної частини вищезазначеної апеляційної скарги ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с. 238-239).

Оскільки, письмовими додатковими поясненнями апелянт та представники останнього не мають права змінювати вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2, викладені в резолютивній частині останньої.

В силу вимог ст. 300 ч. 1 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Апелянт та представники останньої у цій справі не подавали апеляційному суду доповнень чи змін до вищезазначеної апеляційної скарги ОСОБА_2 у строк та порядок, встановлені ст. 300 ч. 1 ЦПК України.

У судове засідання 02.06.2015 року повідомлений належним чином апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (т.с. 4 а.93-94) відповідач ОСОБА_3, явку якого у дане судове засідання апеляційний суд ухвалою від 30.04.2015 року (т.с. 4 а.с 88) визнавав обов'язковою, не з'явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав, однак надав апеляційному суду через канцелярію свої письмові пояснення по цій справі (т.с. 4 а.с.95-96).

У дане судове засідання також не з'явилась апелянт - відповідач ОСОБА_2, яка була повідомлена апеляційним судом належним чином про час та місце розгляду цієї справи (т.с. 4 а.с.91), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причини неявки відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у дане судове засідання та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника апелянта - відповідача ОСОБА_2 за довіреністю (т.с. 4 а.с. 68) ОСОБА_4 та представника Банку за довіреністю (т.с. 4 а.с. 69) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта - відповідача ОСОБА_2 за довіреністю (т.с. 4 а.с. 68) ОСОБА_4 і представника Банку за довіреністю (т.с. 4 а.с. 69) ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія судів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи у повному обсязі позов Банку у цій справі, керувався ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 525, 526, 551, 553, 554, 589, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10 - 11, 60, 88 ЦПК України та виходив із солідарного зобов'язання ОСОБА_3, як позичальника за договорами №11-108-017И від 17.01.2007 року в розмірі 1 157 207,27 грн. та № 11-108-017ИЛ від 17.01.2007 року у розмірі 194 282,97 грн., та ОСОБА_2, як поручителя за договором поруки № 11-108-017П від 17.01.2007 року, укладеним із Банком, а також сплати суми сплачених судових витрат в розмірі 3 219,0 грн. в силу вимог ст. ст. 526, 530, 553-554 ЦК України.

Проте, з такими висновками суду в оскаржуємій частині можна погодитись лише частково.

Так, колегія суддів погоджується із тим, що задовольняючи позов Банку у частині стягнення з позичальника ОСОБА_3 заборгованості за договорами №11-108-017И від 17.01.2007 року в розмірі 1 157 207,27 грн. та №11-108-017ИЛ від 17.01.2007 року у розмірі 194 282,97 грн., суд першої інстанції правильно виходив із презумпції правовірності цих договорів.

Також суд першої інстанції правильно виходив із додержання Банком строків дострокового стягнення заборгованості за договорами з позичальника ОСОБА_3

Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає неправильними висновки суду першої інстанції у частині обґрунтованості та законності солідарного стягнення зазначеної вище заборгованості за вказаними вище договорами на користь Банку з поручителя ОСОБА_2

Оскільки, рішення суду першої інстанції у цій частині прийнято з порушенням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Має місце недоведеність обставин у цій частині позовних вимог, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи; мають місце порушення та неправильне застосування норм матеріального права; внаслідок чого, в цій частині, суд першої інстанції неправильно вирішив спір.

Так, згідно із ст. 559 ч. 4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що строк виконання основного зобов'язання за договорами № 11-108-017И від 17.01.2007 року (до 17.01.2027 року) та № 11-108-017ИЛ від 17.01.2007 року (до 17.01.2010 року) був змінений Банком шляхом надіслання вимог Банку про дострокове повернення всієї суми кредитів й пов'язаних із ними платежів 12.10.2007 року та 13.11.2008 року.

При цьому, встановлено, що Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом до суду про стягнення зазначеної вище заборгованості з ОСОБА_2, як поручителя ОСОБА_3 за вказаними договорами, з посиланням на вищезазначені вимоги лише 28.07.2009 року (відмітка суду першої інстанції на позові т.с. 1 а.с.3), тобто поза межами 6 (шести) місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У договорі поруки (т.с. 1 а.с.40), укладеному Банком із ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_3 одночасно за двома вищезазначеними договорами, конкретний строк припинення поруки не встановлений, він діє до припинення зобов'язання, що забезпечується (п. 5.1).

У зв'язку з порушенням боржником ОСОБА_3 виконання зобов'язань за вищезазначеними кредитними договорами, Банк відповідно до ст. 1050 ЦК України і п. 6.1 кредитного договору та договору про відкриття кредитної лінії використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за цими договорами, надіславши претензії - повідомлення (вимоги) про дострокове повернення всіх сум кредитів й пов'язаних із ними платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Зазначений правовий висновок Верховного суду України викладений у постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-190цс14 та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На цьому наполягала апелянт ОСОБА_2 та представники останньої у суді у цій справі.

Суд першої інстанції безпідставно при вирішенні цієї справи не застосував положення ст. 559 ч. 4 ЦК України щодо визнання у мотивувальній частині рішення договору поруки № 11-108-017П від 17.01.2007 року, укладеного Банком із ОСОБА_2, таким, що припинив свою дію.

При вищевикладених обставинах, з додержанням вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України, колегія судів вважає за необхідне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2012 року у цій справі в оскаржуємій частині щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № 11-108-017И від 17.01.2007 року в розмірі 1 157 207,27 грн. та № 11-108-017ИЛ від 17.01.2007 року у розмірі 194 282,97 грн., суми сплачених судових витрат в розмірі 3 219,0 грн. з ОСОБА_2 скасувати; ухвалити у цій частині нове рішення; у задоволенні вказаних позовних вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 у цій справі відмовити; в решті рішення суду в оскаржуємій частині слід залишити без змін.

Оскільки, зменшення розміру пені за вищезазначеними договорами у розмірі заборгованості, яка стягнута лише з позичальника, який зазначене рішення в апеляційному порядку не оскаржував, при визнанні апеляційним судом поруки ОСОБА_2 при вищевикладених обставинах припиненою, буде виходом за межи вимог апеляційної скарги апелянта у цій справі, оскільки ОСОБА_2 просила у своїй апеляційній скарзі або постановити рішення про відмову в стягненні заборгованості з неї у зв'язку з визнанням поруки припиненою, або зменшити розмір стягнутої заборгованості в частині пені.

В решті рішення суду першої інстанції до апеляційного суду особами, які беруть участь у цій справі, не оскаржено з додержанням вимог ЦПК України та у зв'язку із чим не переглядалось судом апеляційної інстанції в апеляційному порядку у цій справі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2012 року у цій справі в оскаржуємій частині щодо солідарного стягнення заборгованості за договорами № 11-108-017И від 17.01.2007 року в розмірі 1 157 207,27 грн. та № 11-108-017ИЛ від 17.01.2007 року у розмірі 194 282,97 грн., суми сплачених судових витрат в розмірі 3 219,0 грн. з ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні вказаних позовних вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 у цій справі відмовити.

В решті рішення суду в оскаржуємій частині залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.