У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в залі суду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 16.10.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1. 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого останнє набуло права нового кредитора до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22.06.2007 року на підставі якого і винесено рішення суду від 16.10.2012 року про стягнення заборгованості, а тому субєкт звернення із заявою просить замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» .

Представник заявника, ОСОБА_1 у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, зокрема, договір факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «УкрСиббанк», суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 90072,47 грн. а також судового збору у розмірі 900,72 грн.

Судом встановлено, що 20 квітня 2015 р. року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №17.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 4.1 даного договору факторингу № 17, право власності на права вимоги переходять від клієнта (ПАТ «УкрСиббанк») до Фактора (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ) в день підписання акту приймання передачі права вимоги, акт приймання передачі права вимоги, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками є доказом передачі права вимоги.

В матеріалах справи наявна копія акту приймання передачі права вимоги від 20.04.2015 року, що засвідчує відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22.06.2007 року, що був укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1, на підставі якого винесено рішення суду від 16.10.2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

Таким чином, первинний кредитор - ПАТ «Укрсиббанк» втратив право вимоги на стягнення заборгованості з боржника, а новий кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» має можливість здійснити таке стягнення тільки на підставі ухвали суду про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно правової позиції Верховного суду України висловленої при розгляді справи № 6-122цс13 від 20.11.2013 року, виходячи зі змісту статей ст. 512, 514 ЦК України, ст. 358 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

А тому на підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, ст. 378 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме, стягувача - публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» у справі № 712/8697/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 поверх 6, оф. 32, , п/р № 6202 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО: 351005).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук