АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Мазурик О.Ф.

- Махлай Л.Д.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві 7857,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243,60 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає що, відповідно до вимог чинного законодавства України, належним та допустимим доказом отримання коштів в банку є видатковий касовий ордер та/або розпорядження на перерахування коштів в безготівковій формі. Проте, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем в Публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк» отримувалися будь-які грошові кошти. Крім того, судом 1-ї інстанції грубо порушено принцип диспозитивності розгляду справи, оскільки суд з власної ініціативи намагався витребувати у Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» докази на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів.

В судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Окостня СергійМиколайович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому, колегія судів вважає можливим слухати справу в її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Пенсія ОСОБА_5 нараховувалась на картковий рахунок НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5, в період з 01.10.2008 року по 31.07.2013 року, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві продовжувало переховувати пенсію ОСОБА_5 на картковий рахунок НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

У липні 2013 року позивачу стало відомо про смерть ОСОБА_5, а тому з 01.08.2013 року йому було припинено виплату пенсії, знято з обліку та закрито особовий рахунок НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

В подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на адресу ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» було направлено розпорядження про повернення коштів, які перераховані на виплату пенсії за період з 01.10.2010 року по 31.07.2013 року в сумі 78910,69 грн. та розпорядження про повернення коштів, які переховані ОСОБА_5 на виплату пенсії за період з 01.10.2008 року по 31.12.2009 року в сумі 23725,35 грн.

Листом від 31.07.2013 року Філія - ТВБВ №10026/0143 Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» повідомила позивача про те, що неможливо повернути в повному обсязі перераховану на ім'я ОСОБА_5 пенсію за період з 01.10.2008 року по 31.12.2009 року в сумі 23725,35 грн., оскільки кошти були зняті за довіреністю в 2008 році, а тому повернуто залишок коштів на рахунку в сумі 15941,47 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.14 року зобов'язано Головне управління по м. Києві та Київській області ПАТ «Ощадбанк» розкрити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві інформацію, яка містить банківську таємницю шляхом надання відомостей про операції з рахунком НОМЕР_1 та інформацію про осіб, що здійснювали такі операції щодо рахунку НОМЕР_1 відкритого у Філії - ТВБВ №10026/0143 Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_5 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по дату закриття рахунку.

На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року банком позивачу було надано нотаріальну довіреність від 28.05.05 року ОСОБА_5, якою він уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форми власності в тому числі банківських, зокрема, але не виключно, в філії - Оборонське відділення №8142 в м. Києві ВАТ «Державний ощадний банк України», з питань одержання належної йому пенсії та інших виплат, нарахованих на його ім'я. Крім того, банком було надано довідку по рахунку, копію паспорту відповідача та довідку про присвоєння відповідачу ідентифікаційного коду.

В серпні 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на адресу ОСОБА_3 було направлено листа з проханням повернути безпідставно отримані грошові кошти в сумі 7857,65 грн., отримані останньою на підставі довіреності з пенсійного рахунку ОСОБА_5 за НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Оскільки ОСОБА_3 в добровільному порядку безпідставно отримані грошові кошти в сумі 7857,65 грн. Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві повернуто не було, то позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та, стягуючи з ОСОБА_3 на його користь грошові в сумі 7857,65 грн. суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є всі правові підстави для їх задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Судом 1-ї інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_3, володіючи інформацією, що ОСОБА_5 помер, продовжувала отримувати у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на підставі довіреності від 28.05.2005 року пенсію, перераховану на рахунок померлого. Такі дії ОСОБА_3 свідчать про її недобросовісність та призвели до того, що вона без достатніх не те правових підстав набула грошові кошти в сумі 7857,65 грн.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується, з висновками суду 1-ї інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 7857,65 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем в Публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк» отримувалися будь-які грошові кошти, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи чітко вбачається, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року банком було надано позивачу нотаріальну довіреність від 28.05.2005 року ОСОБА_5, якою він уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форми власності в тому числі банківських, зокрема, але не виключно, в філії - Оборонське відділення №8142 в м. Києві ВАТ «Державний ощадний банк України», з питань одержання належної йому пенсії та інших виплат, нарахованих на його ім'я. Крім того, банком було надано довідку по рахунку, копію паспорту відповідача та довідку про присвоєння відповідачу ідентифікаційного коду.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду твердження апелянта про порушення судом 1-ї інстанції принципу диспозитивності розгляду справи, оскільки суд з власної ініціативи намагався витребувати у Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» докази на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів, з огляду на таке.

Принцип диспозитивності закріплений у ст.55 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на судовий захист його прав і свобод, і його необхідно розглядати як вид державного захисту. Частина 4 даної конституційної норми вказує на те, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 64 Конституції України, право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Згідно з частинами 2 та 3 ст.124 Основного Закону, юрисдикція судів в Україні поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пунктом 14 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції» роз'яснено судам, що при судовому розгляді предметом доказування є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи (причини пропуску строку позовної давності, та ін.) і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. З'ясуванню і перевірці доказами підлягають також причини і умови, які сприяли правопорушенню або виникненню цивільно-правового спору. Якщо з'ясується, що зібраних у справі доказів недостатньо і можливість їх одержання невичерпана, суд відповідно до ст.30 ЦПК України пропонує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, подати додаткові докази, а в разі виникнення в цих осіб труднощів за їх клопотанням сприяє у витребуванні таких доказів і залежно від необхідного для цього часу може оголосити перерву, відкласти розгляд справи, а у випадках, передбачених законом, зупинити провадження в справі.

Оскільки інформація щодо руху коштів на картковому рахунку ОСОБА_5 НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» відноситься до банківської таємниці, предметом доказування по даній справі є факт безпідставного отримання відповідачем пенсії після смерті пенсіонера, і у позивача відсутня можливість надати суду таку інформацію, то суд 1-ї інстанції у відповідності до приписів ЦПК України витребував таку інформацію безпосередньо у ТВБВ №10026/0155 ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: