АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

26 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі - Бабіч К.А., Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року,

встановила:

по справі було ухвалено рішення 09.11.2012 р., яким було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість на користь позивача. Вказане рішення набрало законної сили 12.02.2013 р.

В листопаді 2014 р. позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва на виконання даного рішення про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання даного дублікату, посилаючись на те, що місцезнаходження виконавчого листа йому невідомо, а поки представники стягувача намагались дізнатись його місцезнаходження, закінчився строк пред'явлення листа до виконання.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2015 р. заяву було задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи подану заяву, виходив з того, що 26.03.2013 р. ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві було отримано виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_2 Впродовж 2013-2014 рр. представник стягувача звертався до органу виконавчої служби із заявами про надання інформації, однак запити залишились без реагування, а тому вважав, що стягувач пропустив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, які не залежали від його суб'єктивної волі.

Висновок суду першої інстанції про видачу дублікату виконавчого листа є законним та обґрунтованим та вирішений з дотриманням норм процесуального права, оскільки з матеріалів справи видно, що виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_2 було отримано ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві 26.03.2013 р., однак виконавче провадження відкрито не було і стягувачу виконавчий лист не повертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Доводи представника ОСОБА_2- ОСОБА_3, викладені ним в апеляційній скарзі, про те, що в справі відсутні докази про направлення стягувачем саме виконавчого листа до органів виконавчої служби є необґрунтованими, оскільки в справі міститься доказ щодо направлення виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2

Однак погодитись з висновком суду першої інстанції про поновлення строку пред'явлення виконавчого лита до виконання, неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Ч. 1 ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вказані положення ЦПК України регулюють окремі процесуальні дії, а сам по собі факт видачі дублікату виконавчого листа не призводить до поновлення строку для пред'явлення його до виконання. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.11.2012 р. було стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість. Рішення набрало законної сили 12.02.2013 р.

На виконання рішення Подільським районним судом м. Києва 05.03.2013 р. було видано три виконавчі листи.

Виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 відкрито та проводяться виконавчі дії.

27.11.2014 р. представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив видати йому дублікат виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2

11.12.2014 р. представник позивача подав нову редакцію заяви та просив також поновити строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що поки представники позивача намагались дізнатись про місце знаходження виконавчого листа, закінчився строк пред'явлення його до виконання.

На вимогу суду представник позивача - ОСОБА_4 відмовився надати докази на підтвердження направлення ним поштовою кореспонденцією листів до ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, пославшись на те, що банк здійснює велику кількість поштових відправлень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 визнав, що при особистому зверненні до ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві йому було повідомлено, що виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_5 до Відділу не надходив. З матеріалів справи видно, що такі особисті звернення представників стягувача до Відділу мали місце в серпні 2013 р. (представник ОСОБА_6, а/с 92 т.2), та у листопаді 2013 р. (представник ОСОБА_4, а/с 94 т. 2).

Отже чекати після цього відповіді про хід виконання виконавчого листа підстав у стягувача не було. Однак представник стягувача ОСОБА_4 з листопада 2013 р. до листопада 2014 р. не вживав заходів щодо отримання дублікату виконавчого листа та пред'явлення його до виконання.

Наявні в матеріалах справи ідентичні копії запитів за підписом ОСОБА_4 від різних дат: 15.12.2013 р., 12.01.2014 р., 03.04.2014 р. не можуть вважатись належними доказами звернення представника стягувача до органу виконавчої служби. В наданих копіях запиту абсолютно ідентичними є як розташування тексту запиту, так і виконання підпису від імені ОСОБА_4, що свідчить про те, що вказані запити є світлокопіями запиту за підписом ОСОБА_4 від 18.11.2013 р.

Таким чином, безвідповідальне ставлення працівника стягувача до виконання покладених на нього обов'язків не може розглядатись як поважна причина пропуску строку.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін в частині видачі дублікату виконавчого листа та скасувати в частині вирішення питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року скасувати в частині поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання та постановити нову ухвалу, якою в поновленні строку Публічному акціонерному товариства «УкрСиббанк» для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва №2-724/11 на виконання рішення суду від 09.11.2012 р. відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 2-724/11

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5152/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.