Справа № 466/1459/14 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І
Провадження № 22-ц/783/1545/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта - Сухарини В.С.,

представника позивача - Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" - Хомяка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", ОСОБА_4 про стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю " Страхова компанія "Альфа Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства " Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" грошові кошти у розмірі 24229, 66 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" грошові кошти у розмірі 500 грн..

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення суду оскаржив відповідач - ТзДВ СК "Альфа- Гарант".

В апеляційній скарзі, апелянт покликається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає що постановляючи рішення суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки допущеним порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, щодо виклику зацікавлених осіб на огляд автомобіля. Також, зазначає, що суд помилково взяв до уваги в якості доказу висновок авто товарознавчого дослідження №70/13 виконаного експертом ОСОБА_5, оскільки останній був зацікавленою особою в завищенні вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, адже ремонт автомобіля проводився на СТО ФОП ОСОБА_6. Крім того, надані позивачем документи щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу не містять підтвердження того, що ФОП ОСОБА_6 є платником податку на додану вартість, а відтак страхове відшкодування має бути зменшено відповідно до суми ПДВ та з рахуванням калькуляції ТОВ "Експертум-АВЕ", повинна становити 17552, 84 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Інго Україна".

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача(апелянта) на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК Українипередбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат має право на відшкодування до особи відповідальної за завдані збитки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 27.11.2013 року на перехресті вулиць Музики-Бойчука у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Тойота Авенсіс" д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та "Тойота Рав 4" д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.12.2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн..(а.с.6)

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.11.2013 року, за наслідками якої автомобілю "Тойота Рав 4" д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 завдано технічні пошкодження, а також вина відповідача ОСОБА_4 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 13.12.2013 р., не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 70/13 від 09.12.2013 року - вартість відновлювального ремонту автомобіля "Тойота Рав 4" д.н.з. НОМЕР_2, за умови його проведення на СТО офіційного дилера, становить 25121,17 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля "Тойота Рав 4" д.н.з. НОМЕР_2, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, становить 25121,17грн..(а.с.13-15)

Згідно із вимогами ст. 1166 ЦК Українишкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, спеціальна норма по відношенню до загальної - ч. 2 ст. 1187 ЦК Українизазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В свою чергу, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Тойота Авенсіс" д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТзДВ СК "Альфа-Гарант" на підставі полісу АС/0403520 від 02.02.2013 року. Транспортний засіб "Тойота Рав 4" д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований у ПрАТ АСК "Інго Україна" на підставі договору добровільного страхування № 640567333.13 від 19.04.2013 року.(а.с.7-10)

Відповідно до умов Договору страховик взяв на себе обов'язок відшкодувати страхувальнику збитки, яких він може зазнати в результаті знищення, пошкодження або втрати застрахованого транспортного засобу (а.с. 5).

Згідно із ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК Українита п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

16.12.2013р. ПрАТ АСК "Інго Україна" складено страховий акт за яким вказане ДТП визнано страховим випадком, а сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику, становила 24729,66 грн. (а.с. 21).

Вказана сума страхового відшкодування була виплачена власнику пошкодженого транспортного засобу шляхом оплати вартості ремонтних робіт, що підтверджується платіжним дорученням 34263 від 30.12.2013р.(а.с. 22).

Статтею 27 Закону України "Про страхування"та ст. 993 ЦК Українивизначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що із Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" підлягають стягненню в користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" грошові кошти у розмірі 24229,66 грн..

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що його представника та другого відповідача ОСОБА_4 не викликали на огляд пошкоджень транспортного засобу, а відтак оцінка завданої шкоди була проведена із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки як вбачається із матеріалів справи відповідачка ОСОБА_4, як безпосередній винуватець ДТП викликалась на огляд пошкодженого транспортного засобу(а.с.105-106)

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення позивачем п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. Наказом МЮУ, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, яким передбачено виклик заінтересованих осіб, оскільки вказаний пункт Методики не передбачає обов'язок позивача викликати на огляд пошкоджень відповідачів по справі.

Доводи апелянта щодо порушення норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції не було застосовано п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є безпідставними і спростовуються наступним.

Пункт 36.2 ст.36 вищезгаданого Закону передбачає зменшення суми страхового відшкодування на розмір ПДВ виключно тоді, коли така виплата здійснюється на користь потерпілої особи, якою у даному випадку є власник застрахованого транспортного засобу - гр. ОСОБА_7, а не позивач по справі. Відтак, оскільки вказана стаття має відношення до потерпілої особи, якою позивач не являється, то посилання апелянта на вказану статтю є безпідставним.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому підстав для їх задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" - відхилити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львів від 02 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Б.М. Гриновець