АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1308/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року в справі за позовом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації пред»явило позов до ОСОБА_3, який мешкає в квартирі АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2009 року по 01.08.2013 року в сумі 9 537,67 грн.,яка складається з 8634,32 грн. - основного боргу,455,85 грн. - інфляційних втрат, 447,50 грн. - 3% річних.

РішеннямСолом»янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову.Зазначає,що суд безпідставно не застосував позовну давність при вирішенні даного спору, строк якої закінчився 24 листопада 2013 року,а також допустив порушення норм процесуального права при відкритті провадження в справі.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з»явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено,що ОСОБА_3 є наймачем та єдиним мешканцем квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат житловою площею 34,20 кв.м та загальною площею 39,12 кв.м..

Зазначений будинок згідно з рішенням Київської міської ради №284/5096 від 02.12.2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» віднесений до комунальної власності територіальної громади м. Києва і переданий до сфери управління Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1112 від 10.12.2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва».

РозпорядженнямСолом»янської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.01.2011 року №20 закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві ради майно,яке передано до сфери управління Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації,в зв»язку з чим житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває в оперативному управлінні Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до 3.1 Статуту позивача Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації є самостійним суб»єктом господарювання та балансоутримувачем майна,яке передано в його господарське віддання.

Зазначене свідчить про наявність у Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації повноважень щодо пред»явлення даного позову.

Пред»явивши позов до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації вказувало на несвоєчасне внесення відповідачем платежів за спожиті житлово - комунальні послуги в період з 01.04.2009 року по 01.08.2013 року,внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 9537,67 грн.,з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово -комунальні послуги у вказаному розмірі,суд виходив з того,що в судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами ухилення відповідача від обов»язку оплачувати щомісяця надані позивачем та спожиті ним житлово-комунальні послуги за тарифами визначеними для будинку АДРЕСА_1

Колегія суддів вважає,що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено,що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а цьому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою цієї же статті обов»язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки,встановлені договором або законом.

Таким чином зазначені норми закону покладають на споживачів зобов»язання оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З огляду на вказані норми закону,не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг,а відтак і відсутність у відповідача будь-яких зобов»язань перед позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії,що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов»язання.

З наданих позивачем розрахунків щодо оплати відповідачем житлово-комунальних послуг в період з 01.04.2009 року по 01.08.2013 року вбачається,що відповідачем у січні 2011 року було оплачено заборгованість за надані послуги у розмірі 2914,14 грн.,у квітні 2011 року ним сплачено 299,48 грн.,а в червні 2013 року відповідно до квитанцій за січень,березень,травень 2013 року сплачено 898,28 грн..

Зазначені дії відповідача свідчать про те, що відповідач у період з 01.04.2009 року по 01.08.2013 року визнавав борг по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг та свій обов»язок щодо їх оплати та погашення заборгованості,чим перебіг позовної давності, яку він просив застосувати, було перервано і таким чином відсутні підстави для її застосування.

Пояснення відповідача щодо не внесення ним вказаних платежів,в зв»язку з чим строк позовної давності на пред»явлення позову сплив,колегія судді розцінює,як спробу відповідача уникнути виконання зобов»язання щодо погашення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

До того ж вказані пояснення відповідача спростовані листом Комунального підприємства «Головний інформаційно- обчислювальний центр» від 05.05.2015 року (а.с.141)

Колегія суддів не встановила порушень судом першої інстанції норм процесуального права,на які йдеться посилання в апеляційній скарзі,як на безумовне скасування рішення.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -