Справа № 352/456/15-ц
Провадження № 2/352/407/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

у складі: головуючого судді - Струтинського Р.Р.

при секретарі - Бардюк-Кавецькій Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, відділу держземагенствау Тисменицькому районі про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на підставі державного акту належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0691 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку у с.Чергіїв Тисменицького району. Проте, оскільки даний акт видано в 2000 році, то в даної земельної ділянки відсутній кадастровий номер. Згідно довідки відділу РАГС від 29.11.2000 № 62/3-26, підтверджується, що позивач змінив прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». Згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЗУ «Про Державний земельний кадастр» після 1 січня 2013 р. формування земельних ділянок фіксуватиметься в Державному земельному кадастрі, а оформлення прав на земельні ділянки -у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Прикінцевими та перехідними положеннями в п. 2 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Крім цього, абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», визначено, що у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). На виконання вказаних приписів він звернувся до землевпорядної організації з питання виготовлення технічної документації із відновлення меж та встановлення їх в натурі (на місцевості). Проте, в ході присвоєння кадастрового номера при накладанні файлу XMLна ортофотоплани в електронному форматі працівниками відділу держземагентства було виявлено, що його файл накладається із раніше зареєстрованим файлом на земельну ділянку відповідача ОСОБА_3, яка розташована в АДРЕСА_1. Право власності на земельну ділянку відповідача, та його батька підтверджено наявністю зареєстрованого Державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.03.2011 серія НОМЕР_1 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, на ім'я ОСОБА_2. Внаслідок вище перерахованих обставин він не зміг завершити оформлення права власності на земельну ділянку. Під час виготовлення даного проекту відповідачем не було погоджено межі суміжним землекористувачем ОСОБА_1, що є грубим порушенням ст. 198 ЗК України. Внаслідок цього, при виготовленні технічної документації на вказану земельну ділянку відповідача, допущено помилку щодо місця розташування ділянки, її конфігурації та суміжних землекористувачів; у результаті йому видано державний акт на право власності на іншу земельну ділянку, якою він ніколи не користувався.

Представник позивача в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача, Чукалівської сільської ради, в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся.

Представник відповідача, управління держкомзему у Тисменицькому районі, в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності земельна ділянка, на підставі державного акта на право власності на землю від 17.07.2000 серії НОМЕР_3, у якому відсутній кадастровий номер даної земельної ділянки.

Згідно довідки відділу реєстрації актів громадянського стану від 29.11.2000 № 62/3-26, підтверджується, що позивач змінив прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЗУ «Про Державний земельний кадастр», після 01 січня 2013 р. формування земельних ділянок фіксуватиметься в Державному земельному кадастрі, а оформлення прав на земельні ділянки -у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про Державний земельний кадастр» він являє собою державну геоінформаційну систему відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками й користувачами. Відповідно, державна реєстрація земельної ділянки являтиме собою внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Окрім того, з 1 січня 2013 року набув чинності стаття 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Водночас, права на земельні ділянки та інше нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законами України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто до 1 січня 2013 р., визнаються дійсними навіть у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Прикінцевими та перехідними положеннями в п. 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Крім цього, абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», визначено, що у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

На виконання вказаних приписів, позивач звернувся до землевпорядної організації з питання виготовлення технічної документації із відновлення меж та встановлення їх в натурі (на місцевості).

Проте, в ході присвоєння кадастрового номера при накладанні файлу XML на ортофотоплани в електронному форматі працівниками відділу Держземагентства було виявлено, що файл позивача накладається із раніше зареєстрованим файлом на земельну ділянку Відповідача, яка розташована в АДРЕСА_1. Право власності на земельну ділянку відповідача, та батька позивача, підтверджено наявністю зареєстрованого державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.03.2011 серія НОМЕР_1 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, на ім'я ОСОБА_2. Внаслідок вище перерахованих обставин позивач не зміг завершити оформлення права власності на земельну ділянку.

Під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем не було погоджено межі суміжним землекористувачем ОСОБА_1 .Внаслідок цього, при виготовленні технічної документації на вказану земельну ділянку відповідача, допущено помилку щодо місця розташування ділянки, її конфігурації та суміжних землекористувачів; у результаті йому видано державний акт на право власності на іншу земельну ділянку, якою він ніколи не користувався.

Пунктом 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом держкомзему України від 04.05.1999 № 43 зазначено, що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Отже, даною Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації.

Виходячи із порядку видачі державного акту та їх реєстрації, для того, щоб внести зміни у державний акт слід його визнати недійсним (анулювати), а потім виготовити новий державний акт.

Необхідність визнання державного акта не дійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що Державні акти на право власності на землю підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 27 п.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, що «Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102,118, 123,128, 143-146, 151,153-158, 161, 210,212 ЗК України, ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, судам підвідомчі справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання не дійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Згідно положень ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи все вищенаведене, відповідно до ст. ст. 152, 158, 198 ЗК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.03.2011 року серія НОМЕР_1 виданого на підставі рішення Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 28.05.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, на ім'я ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський