Справа № 242/4074/15-ц
Провадження № 2-о/242/96/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сорока Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 Вячеславовача про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначили, що вони перебувають з 06.07.2013 року у зареєстрованому шлюбі. 10.12.2014 року у них народилась донька ОСОБА_3. Вони постійно мешкали в Пролетарському районі м. Донецьк, де відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку було видано свідоцтво про народження дитини від 16.12.20014 року, актовий запис № 714. Однак, в подальшому їм стало відомо, що це свідоцтво є недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 VI від 01 липня 2010 року. При зверненні до місцевого відділу РАЦС їм було розяснено, що для державної реєстрації та внесення відомостей про народження до відповідного реєстру їм необхідно надати медичне свідоцтво про народження форми № 103-о. Вищевказане свідоцтво про народження вони не мають змогу отримати. Встановлення факту народження необхідне для реєстрації народження дитини. Просять суд встановити факт народження дитини ОСОБА_3, 10 грудня 2014 року, матірю якої є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сніжного Донецької області та батьком якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявники в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, в якій просили задовольнити вимоги та розглянути справу без їх участі.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій вказано, що відсутня актова запис про народження на імя ОСОБА_3, по всім міським та селищним радам за період з 10.12.2014 року по теперішній час. Просять суд слухати справу у їх відсутність та з заявленими вимогами згодні.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 318568 від 06.07.2013 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 06.07.2013 року, актова запис № 153. (а.с. 9)

Згідно облікової картки, виданої Комунальною установою лікувально-профілактичним закладом «Центральна міська клінічна лікарня №9», ОСОБА_1 народила 10.12.2014 року дівчинку 54 см., вага 3940 г. (а.с. 12)

Відповідно до паспорту серії ВВ №089558 від 26.11.1997 року, виданого Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України Донецької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до паспорту серії ВТ № 029414 від 10.09.2013 року, виданого Пролетарським РС у м. Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Сніжне Донецької області.

Згідно довідки про склад сімї № 21, виданої ОСББ «Еліта 1 м. Гірник» ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 8)

У відповідності до ч.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, обидва батьки якої на момент її народження були громадянами України.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження форми 103/о, заявники позбавлені можливості отримати у медичному закладі м. Донецьк, оскільки вказана територія на даний час є тимчасово окупованою та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р., на теперішній час не використовується, а свідоцтво про народження дитини, яке зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку не може бути використане заявником для реєстрації дитини на території України.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявникам необхідне для реєстрації народження дитини.

Судом встановлено, що заявники позбавлені можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що вимоги заявників підлягають задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст.ст.11, 60, 209, 212-215, 218, п.5 ч.2 ст. 234, п.7 ч.1 ст. 256, 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 Вячеславовача про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3, 10 грудня 2014 року, дитини жіночої статті, у м. Донецьку, громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженою с. Сніжного Донецької області, батьком якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя