Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарях - Дурноп'яновій О.О, Батченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2014 року до суду звернулась позивач з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів на утримання дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 89816,00 грн. та судовий збір.

Вимоги позову мотивовані тим, що 27.04.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2012р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки та неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. на кожного до досягнення ними повноліття, починаючи з 31.08.2012 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2012 року було змінене та зменшено розмір аліментів з 1000,00 грн. до 400,00 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 26.10.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2604/19423/2012 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей. Загальна сума заборгованості станом на 01.12.2014 року складає 19800,00 грн. За період прострочення сплати аліментів, з 01.08.2012 року по 01.12.2014 року, що складає 852 календарних днів, утворилась неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів в загальній сумі 89816,00 грн.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі з викладених у позові підстав та додатково пояснила, що відповідач аліменти не сплачує, сплачував декілька разів по 200,00 грн., донька повністю утримувалась за її рахунок, поїхала працювати до Німеччини в минулому році за рахунок позивача, відповідач фінансової участі в організації поїздки не брав, налаштовував дітей проти позивача та її цивільного чоловіка. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відвідує батька після школи, грається у нього на комп'ютері, в зв'язку з чим погано навчається, тому його відрахували з гімназії, після відвідування батька син приходить голодний, іноді ночує у відповідача, коли йдуть футбольні матчі. Відповідач у шкільних витратах участі не приймає, купував сину зимову куртку. Не заперечувала, що діти сторін не мають ключів від її квартири, оскільки вона побоювалась, що відповідач, скориставшись цим, проникне до помешкання позивача та заволодіє певними речами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позові підстав та додатково зазначив, що діти проживають постійно з позивачем, син лише буває у батька, між сторонами був поділ майна подружжя, внаслідок якого позивачеві відійшло 91/100 частини квартири, а відповідачеві 9/100 частини квартири, державним виконавцем накладено арешт на майно відповідача. Відповідач знайшов кошти для навчаня у вищому навчальному закладі, однак на аліменти коштів не знайшов.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що не ухиляється від сплати аліментів. 25.07.2012 року він був звільнений з роботи та з 11 серпня 2012 року по 05 травня 2013 року перебував на обліку, як безробітній в Дніпровському РЦЗ в м. Києві та отримував допомогу по безробіттю. З червня 2013 року по серпень 2014 року постійних доходів не мав, перебивався випадковими, нерегулярними та сезонними заробітками, з яких намагався виплачувати аліменти на утримання дітей. З 01 вересня 2014 року влаштувався на роботу вчителем у школу, але розмір заробітної плати не дозволяє сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки потрібно також сплачувати за комунальні послуги, електроенергію, телебачення, Інтернет, якими користуються діти, що в сумі в 2013 році складало в середньому 500,00 грн. на місяць, а з другого півріччя 2014 року від 600,00 грн. до 800,00 грн. на місяць. Періодично відповідачем сплачувались аліменти. Протягом всього часу після розлучення сторін діти майже щодня знаходились у квартирі відповідача, він їх годував та допомагав робити уроки. Всі канікули та свята діти проводили у відповідача. Син ходить до матері лише переночувати, тому що вона не створила для дітей належних умов (відсутність комп'ютера, ключів від квартири, тощо). Відповідач купує продукти харчування, готує дітям їсти, купує взуття та одяг, оплачує послуги перукаря, духовний розвиток (кінотеатри, музеї, стадіон). Відповідач дуже любить своїх дітей, поважає право на їх розвиток та від допомоги на їх утримання не відмовляється та буде завжди здійснювати перед ними батьківські обов'язки. Також додатково пояснив, що у нього було скрутне матеріальне становище, з вересня 2012 року по червень 2014 року навчався в Університеті "Ім. Драгоманова", за навчання сплачувала сестра, діти весь час до нього приходили, позивач після того, як вийшла заміж створила умови, щоб дітям там було погано, щоб вони жили у відповідача, співмешканець позивача застосовував до сина насильство, донька у 18 років поїхала до Німеччини, після чого син постійно знаходиться у нього зранку снідає, іде до школи, коли приходить - вечеряє, іде до позивача ночувати, канікули проводить у нього. Також відповідач оплачував синові футбольну секцію.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2012 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. до досягнення нею повноліття та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 31 серпня 2012 року, до досягнення ним повноліття (а.с. 13).

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2012 року змінено, зменшено розмір аліментів з 1000 гривень до 400 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 14-15).

Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва №368/6 від 22.05.2014р., заборгованість ОСОБА_3 за аліментами за період з 31.08.2012р. по 31.12.2012р. становить 4000,00 грн., за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. становить 8400,00 грн., за період 01.01.2014р. по 30.04.2014р. становить 2600,00 грн. (а.с. 16-17).

Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментах ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва №792/6 від 01.12.2014р., заборгованість ОСОБА_3 за аліментами станом на 01.12.2014 року становить 19800,00 грн. (а.с. 18).

В обох розрахунках містяться відомості про часткову сплату відповідачем аліментів періодичними платежами по 200,00грн. та по 400,00грн., що також підтверджується переказами УДППЗ "Укрпошта" (а.с. 43-46). Як убачається з наданих позивачем квитанцій, позивач робив поштові перекази відповідачеві:17 січня 2013 року в сумі 200,00 грн., 04 березня 2013 року в сумі 400,00 грн.; 09 квітня 2013 року в сумі 200,00 грн.29 червня 2013 року в сумі 200,00 грн., 19 грудня 2013 року в сумі 200,00 грн., 25 січня 2014 року в сумі 200,00 грн., 24 лютого 2014 року в сумі 200,00 грн., 24 квітня 2014 року в сумі 200,00 грн., 22 жовтня 2014 року в сумі 400,00 грн.

Як убачається з трудової книжки ОСОБА_6 НОМЕР_3: 05.06.2008р. був прийнятий на посаду менеджера з сервісу поліграфічного обладнання в ТОВ "Поліграфімпорт" та 25.07.2012 р. звільнений з посади за згодою сторін; 11.08.2012р. розпочато виплату допомоги по безробіттю; 01.09.2014р. був прийнятий на роботу вчителем німецької мови за строковим трудовим договором по 25.08.2015р. (а.с. 37-42).

Відповідно до Довідки №179 від 02.02.2015р., виданої Державним центром зайнятості Дніпровського РЦЗ в м. Києві, дохід ОСОБА_3 за період з 11.08.2012р. по 08.05.2013р. становить 10848,63 грн. (а.с. 36).

Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи № 186 від 29.01.2015р., виданої Управлінням освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6 дійсно працює в ЗНЗ 81 та займає посаду вчителя, його заробітна плата за період з вересня 2014р. по грудень 2014р. (включно) складає 9805,69 грн. (від 2211,00грн. до 2948,00грн. на місяць) (а.с. 35).

Позивач просить стягнути пеню за період з 01.08.2012р. по 01.12.2014 р. включно.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, тому за змістом статті 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати повної суми заборгованості.

Таким чином, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період, зазначений у позові, за кожен наступний місяць розраховується формулою: за серпень 2012 року (800,00 грн.*0,01*852) = 6816,00 грн.; за вересень 2012 року (800,00 грн.*0,01*822) = 6576,00 грн.; за жовтень 2012 року (800,00 грн.*0,01*791) = 6328,00 грн.; за листопад 2012 року (800,00 грн.*0,01*761) = 6088,00 грн.; за грудень 2012 року (800,00 грн.*0,01*730) = 5840,00 грн.; за січень 2013 року (600,00 грн.*0,01*699) = 4194,00 грн.; за лютий 2013 року (800,00 грн.*0,01*671) = 5368,00 грн.; за березень 2013 року (400,00 грн.*0,01*640) = 2560,00 грн.; за квітень 2013 року (600,00 грн.*0,01*610) = 3660,00 грн.; за травень 2013 року (800,00 грн.*0,01*579) = 4632,00грн.; за червень 2013 року (600,00 грн.*0,01*549) = 3294,00 грн.; за липень 2013 року (800,00 грн.*0,01*518) = 4144,00 грн.; за серпень 2013 року (800,00 грн.*0,01*487) = 3896,00 грн.; за вересень 2013 року (800,00 грн.*0,01*457) = 3656,00 грн.; за жовтень 2013 року (800,00 грн.*0,01*426) = 3408,00 грн.; за листопад 2013 року (800,00 грн.*0,01*396) = 3168,00 грн.; за грудень 2013 року (600,00 грн.*0,01*365) = 2190,00грн.; за січень 2014 року (600,00 грн.*0,01*334) = 2004,00 грн.; за лютий 2014 року (600,00 грн.*0,01*306) = 1836,00 грн.; за березень 2014 року (800,00 грн.*0,01*275) = 2200,00 грн.; за квітень 2014 року (600,00 грн.*0,01*245) = 1470,00 грн.; за травень 2014 року (800,00 грн.*0,01*214) = 1712,00 грн.; за червень 2014 року (800,00 грн.*0,01*184) = 1472,00 грн.; за липень 2014 року (800,00 грн.*0,01*153) = 1224,00 грн.; за серпень 2014 року (800,00 грн.*0,01*122) = 976,00 грн.; за вересень 2014 року (800,00 грн.*0,01*92) = 736,00 грн.; за жовтень 2014 року (400,00 грн.*0,01*61) = 244,00грн.; за листопад 2014 року (400,00 грн.*0,01*31) = 124,00 грн. Всього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2012 року по листопад 2014 року включно складає 89816,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006р., передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є сестрою та сусідкою відповідача. Діти сторін практично проживають у відповідача з грудня 2011 року до теперішнього часу, донька - до часу виїзду до Німеччини у листопаді 2014 року. Зі слів дітей сторін свідку відомо, що ті не мали ключів від квартири позивача, їй телефонували зі служби у справах дітей, щоб вона забрала Матію та Олексія, коли мати та батько були у від'їзді. Діти розповідали, що позивач не дозволяє їм користуватися комп'ютером, уроки робили на кухні, тому їм доводилось робити уроки у відповідача, який забезпечував їх всім необхідним у тому числі й комп'ютером. Внаслідок цього діти весь час знаходились у відповідача, ночували у нього. Відповідач кормив дітей три рази на день, а якщо діти йшли ночувати до позивача - відповідач кормив їх двічі на день. Відповідач весь час радився зі свідком, які блюда готувати для дітей. Відповідач ходив з ними на футбол та у посольство. Аліменти відповідач сплачує в розмірі, в якому йому дозволяють вільні кошти. Крім того, відповідач сплачував за секції. За навчання відповідача сплачувала свідок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є сусідкою відповідача, бачить як діти приходять до батька кожного дня, донька - до виїзду за кордон, в основному ночують в квартирі відповідача. На даний час ОСОБА_4 постійно проживає у батька, вони разом ходять на футбол, за продуктами харчування. ОСОБА_4 дзвонить у омофон та свідок відчиняє йому двері.

Враховуючи фактичні обставини справи, матеріальний стан відповідача, який працює вчителем та його дохід на місяць становить від 2211,00грн. до 2948,00грн., з 25.07.2012р. до 01.09.2014р. не був офіційно працевлаштований, з серпні 2012р. по травень 2013р. включно отримував допомогу по безробіттю, а також те, що діти періодично проживають у відповідача (донька до листопада 2014 року) та знаходились частково на його утриманні, відповідач придбає продукти харчування та деякі речі для дітей, сплачував за футбольну секцію сина, враховуючи розмір фактичної заборгованості по аліментам та розмір неустойки (пені) яку позивач просить стягнути з відповідача, який згідно наведеного вище розрахунку становить 89816,00 грн., суд виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 2000,00 грн. Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 195, 196 СК України, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: