Справа № 510/2062/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2015 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючої судді - Бешлієвої Т.А.,

при секретарі - Івановій Н.С,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_2 у попереднє судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, оскільки вважає примирення з позивачем неможливим, просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_2», справу просить розглянути без її участі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у попереднє судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Судом в ході судового розгляду були досліджені наступні докази:

- свідоцтво про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 від 04.02.1978 року, згідно якого між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 04.02.1978 року був укладений шлюб, який був зареєстрований Лиманською сільською радою Ренійського району Одеської області 04.02.1978 року, актовий запис № 5, після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині були присвоєні прізвища «ОСОБА_2»;

- копія паспорту на ім`я позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_2, виданого 13.02.1997 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4;

- квитанції про сплату судового збору.

Також в ході розгляду справи судом було встановлено наступні обставини: позивач ОСОБА_1 звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 04.02.1978 р. у Лиманській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 5, мотивуючи заявлені вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сумісне життя з нею не склалося. На протязі тривалого часу вже впродовж 3 років сторони проживають окремо та не підтримують подружні стосунки. Позивач не має бажання бути разом з відповідачем, оскільки за час сумісного життя кожен з них жив своїм життям та не намагався перейнятися проблемами іншого. Сумісне господарство сторони не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати подібні сімейні відносини немає, подальше спільне життя сторін, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Можливості добровільно розірвати шлюб позивач немає, оскільки відповідач відмовляється йти до органів РАЦС, що спонукало позивача звернутися із зазначеним позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність укладеного шлюбу це одна з його засад.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, відсутність вільної згоди на шлюб від обох сторін, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони спільно вже тривалий час не проживають, припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, причини розірвання шлюбу наведені позивачем обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу. Враховуючи фактичні обставини справи збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Згідно з положеннями ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявлена вимога відповідача про залишення їй шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за відповідачем після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 51, 56, 105, 110-112, 113, 114, 115 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 04.02.1978 року у Лиманській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 5 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 365 грн. 40 коп. судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили слід надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Бешлієва