Справа № 274/5259/15-ц
Провадження № 2/0274/2129/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача - Бердичівської міської ради Житомирської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на самочинно реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 44,2 кв.м., загальною площею 74,9 кв.м., до складу якої входять: коридор, площею 9,0 кв.м., кухня, площею 10,3 кв.м., коридор, площею 1,4 кв.м., санвузел, площею 5,2 кв.м., коридор, площею 2,0 кв.м., комора, площею 1,4 кв.м., житлова кімната, площею 11,9 кв.м., житлова кімната, площею 16,4 кв.м., житлова кімната, 15,9 кв.м., вбудована шафа, площею 1,4 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить двокімнатна квартира, до якої вона здійснила прибудову, зайнявши частину прибудинкової території. Будівництво завершено у 2009р. На даний час позивач має намір оформити належним чином права на прибудову, проте обмежена у реалізації зазначеного, оскільки не може отримати у власність або користування земельну ділянку.

У судове засідання позивач не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з наведених в позові підстав.

Представник відповідача на підставі довіреності у судове засідання не зявився, проти задоволення судом позову заперечив, просив суд відмовити в задоволені позову.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи та дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень.

Позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування від 27.03.2000 р. та реєстраційним посвідченням від 28.07.2000 р.

На момент придбання кватири, житло складалась з двох житлових кімнат, площею 11,8 кв.м. та 17,1 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м, коридору, площею 4,3 кв.м.

В подальшому у 2009 р. до вказаної квартири здійснено добудову, яка складається з коридору, площею 9,0 кв.м., кухні, площею 10,3 кв.м., коридору, площею 1,4 кв.м., житлової кімнати, площею 15,9 кв.м., вбудованої шафи, площею 1,4 кв.м.

За рішенням виконкому Бердичівської міської ради від 12.12.2013 р. № 510, затвердженого рішенням Бердичівської міської ради від 24.01.2014 р. № 795, вулицю К.Лібкнехта перейменовано на вулицю Європейську.

Згідно положень ст. 182, ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, пп. 5, 6 ч. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вказана прибудова має бути прийнята в експлуатацію та право власності на неї підлягає державній реєстрації.

Порядок прийняття вказаного обєкта будівництва в експлуатацію визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461.

Зокрема, частина 9 Розділу V Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає спрощений порядок прийняття обєктів будівництва, споруджених до 12.03.2011 р. А саме, орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до п. 13 декларації про готовність обєкта до експлуатації, форма якої затверджена у додатку 3 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, в декларації має відображатися інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію.

Державна реєстрація права власності на реконструйований об?єкт здійснюється відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Згідно п. 49 вказаного Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований обєкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення обєкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції обєктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта; технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції обєкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Отже, для введення в експлуатацію та реєстрації речових прав на реконструйовану квартиру позивачу необхідно мати у власності або користування земельну ділянку під прибудовою. Проте, оформити речові права на земельну ділянку позивач позбавлена можливості в силу закону у зв?язку з особливим статусом прибудинкової території.

Відповідно до пп. 14.1.205 ст. 14 Податкового кодексу України прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Таким чином, у вказаному законодавчому акті чітко визначено, що право постійного користування прибудинковою територією і право власності на таку не може належати певному власнику квартири у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У ч. 1 ст. 15 даний Закон визначає істотні умови договору, до яких, зокрема, належить об'єкт оренди - кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки.

Згідно ч. 2 даної статті відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В свою чергу, кадастровий номер земельної ділянки, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Із зазначеного слідує, що присвоєння кадастрового номеру відбувається при державній реєстрації земельної ділянки, для чого, в свою чергу, ця ділянка має бути сформована.

Таким чином, предметом договору оренди землі та договору суперфіцію може бути лише окремо сформована земельна ділянка, виділення якої законодавець не визначає за можливе у звязку з особливим статусом прибудинкової території.

Враховуючи викладене, укласти договір оренди земельної ділянки або договір суперфіцію, наявність якого обовязкова, неможливо.

Відповідно до пп. 14.1.205 ст. 14 Податкового кодексу України прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Таким чином, у вказаному законодавчому акті чітко визначено, що право постійного користування прибудинковою територією і право власності на таку не може належати певному власнику квартири у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У ч. 1 ст. 15 даний Закон визначає істотні умови договору, до яких, зокрема, належить об'єкт оренди - кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки.

Згідно ч. 2 даної статті відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В свою чергу, кадастровий номер земельної ділянки, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Із зазначеного слідує, що присвоєння кадастрового номеру відбувається при державній реєстрації земельної ділянки, для чого, в свою чергу, ця ділянка має бути сформована.

Таким чином, предметом договору оренди землі та договору суперфіцію може бути лише окремо сформована земельна ділянка, виділення якої законодавець не визначає за можливе у звязку з особливим статусом прибудинкової території.

Враховуючи викладене, укласти договір оренди земельної ділянки або договір суперфіцію, наявність якого обовязкова, неможливо.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Здійснення прибудови до вказаної квартири здійснено без відповідного дозволу, проте не порушує прав інших осіб, позивач є користувачем земельної ділянки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1, 3 ст. 42 Земельного кодексу України, що не спростовано відповідачем.

За вказаних умов позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 16, 60, 88, 197, 208, 212-215, 218, 223, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 44,2 кв.м., загальною площею 74,9 кв.м., до складу якої входять: коридор, площею 9,0 кв.м., кухня, площею 10,3 кв.м., коридор, площею 1,4 кв.м., санвузел, площею 5,2 кв.м., коридор, площею 2,0 кв.м., комора, площею 1,4 кв.м., житлова кімната, площею 11,9 кв.м., житлова кімната, площею 16,4 кв.м., житлова кімната, 15,9 кв.м., вбудована шафа, площею 1,4 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак