провадження 2/331/761/15
справа 331/1966/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р., Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Жовнерчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 2005р. він постійно мешкав з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. У 2007році був за цією адресою зареєстрований.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

09.07.2014р. Жовтневим районним судом М.Запоріжжя було задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні приватною власністю шляхом виселення та скасування ОСОБА_1 з державної реєстрації.

Відповідно до законодавства, для виконання рішення суду ОСОБА_2 повинен був звернутись до виконавчої служби.

Але, порушуючи законодавство, він 10.09.2014р., близько 12-00, зламавши замок на двері, з незнайомим позивачу чоловіком, зайшов до квартири. Позивачу довелось викликати робітника міліції. У присутності міліціонера ОСОБА_2 написав пояснення і пообіцяв, що звернеться до судового виконавця. Але, після того, як робітник міліції пішов, ОСОБА_2, почав ОСОБА_1 погрожувати і силою випхав із квартири.

Таким чином, позивач змушений був піти з квартири і не зміг забрати своє майно. Пізніше, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням віддати майно. Але, постійно чув відмову.

Таким чином, ОСОБА_2 незаконно володіє майном позивача.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 заволодів грошима ОСОБА_1 у розмірі 51000грн і 14500 доларів США по курсу на 15.03.15р. 14500 х 22.5 = 326250грн. Ці гроші залишились від продажу квартири та зроблених позивачем заощаджень і знаходились у кімнаті під ковдрою.

Також, з 2005р. позивач за свої гроші робив ремонт квартири, що підтверджується копіями договорів, а саме: Договору № 214 від 11.10.2005р. на виконання оздоблюваних робіт балкона і вікон, вартістю 3600грн., копією Договору № 123 від 22.08.2008р на установку кондиціонера, вартістю 740грн., копією Договору № 152/09 від 18.03.2009р. про заміну вікон і дверей виходу на балкон, вартістю 4040грн.. Позивач також встановив металеві двері, вартістю 2190грн. Таким чином, вартість усіх робіт складає 10570грн.

Також, позивач зазначає, що він самостійно придбав матеріали та зробив ремонт у ванній кімнаті і на кухні (6000грн.)

Відповідач заволодів двома куртками позивача синього кольору, які той носив, та двома головними уборами сірого кольору (900грн.), капюшоном для куртки (900грн.), 2 дерматиновими плащами зеленого та сірого кольору, 2 чорними чоловічими автоматичними зонтами (400грн.) а також особистими речами позивача, які позивач вивіз з проданої квартири і які були складені у картонну коробку (5000грн.), постільною білизною білого кольору (2500грн.)

Відповідач заволодів: кухонним посудом (ножі, виделки, тарілки, м'ясорубки, сковорідки тощо), яким позивач постійно користувався, а також посудом, який був складений у картонну коробку (5000грн,), двома вазами для квітів білого ті жовтого кольору (600грн.), пилососом червоного кольору фірми самсунг, сервантом, кофейним і чайним сервізами жовтого кольору, які були подаровані позивачу у 2004р., коли той виходив на пенсію (3000грн.), білизною з хутра особо цінного мериноса ( простирадло, покривало, та інше,) яке є дуже рідким та коштовним(18000грн.), двома ковдрами (одна знаходилась на підлозі, друга - на стіні (4000грн.), купленими позивачем меблями коричневого кольору( книжкові полки, шафа для книг, комод, та прихожа) загальною вартістю 4700грн., трансформатором трифазним для лікувальних цілей (2200грн.), люстрою Чижевського (1000грн.), великою радянською енциклопедією (9000грн.) та українською енциклопедією (4000грн.), годинником, подарованим позивачу студентами з ООН (2000грн.) Також, відповідач заволодів побутовою технікою: телевізор LG білого кольору, маленький(8000грн.), приймач багато хвильовий (700грн.), мікрохвильова піч, утюг, каструлі, ножі, які були подаровані на день народження (3830грн.), пральні машини LG (2500грн.), фотоапарат Кенон (1300грн.), машинка для гоління(300грн.) та комп' ютер (6000грн.).

Усі квитанції на придбання техніки, паспорти на неї та інструкції залишились у квартирі, коли ОСОБА_2 позивача вигнав.

Таким чином, загальна сума усіх речей складає 94200грн.

Разом з коштами загальна сума складає 470 450грн.

Позивач також зазначає, що незаконні дії ОСОБА_2 призвели до заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань, було порушено його нормальні життєві зв'язки, стосунки з людьми, тобто, нанесено моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 100 000грн.

Позивач просить суд зобов»язати ОСОБА_2 повернути позивачу його майно; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вартість робіт по обладнанню квартири у розмірі 10570грн. та вартість ремонту у розмірі 6000 грн.; моральну шкоду у розмірі 100 000грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримав на підставах, зазначених у позові.

Відповідач проти позову заперечує, надав письмові заперечення і пояснив, що він успадкував спірну квартиру АДРЕСА_1. Після набрання законної сили рішення суду про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 прийшов 10.09.2014 р. до квартири. Але, двері йому ніхто не відчинив. Він запросив спеціаліста, щоб відкрити двері. Коли спеціалістом було відкрито двері спірної квартири, виявилось, що там знаходиться ОСОБА_1 Сторони посварились і ОСОБА_1, забравши пакет з якимись речами, пішов зі спірної квартири. Більше у квартиру не повертався, повернути якісь свої речі також не просив. Жодної з перелічених у позові речей у спірній квартирі не має і ніколи не було. Все, що в квартирі знаходиться, купувала покійна мати відповідача. Відповідач наполягає на тому, що позивачем не доказано факт знаходження перелічених у позові грошових коштів і речей у спірній квартирі, факт того, що ці речі придбані на кошти позивача, що вони йому належать, не доказано моральну шкоду. Також просить суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення з нього на користь позивача вартості робіт по обладнанню квартири у розмірі 10570 грн. та вартості ремонту у розмірі 6000 грн., так як договори на виконання робіт датовані 2005-2009 роками. Позов, же, подано у березні 2015 р., тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

судом встановлено, що, згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідач по справі ОСОБА_2 є власно ким квартири АДРЕСА_1

Рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 09.07.2014 р. ОСОБА_2 усунуто перешкоди в користуванні вищезазначеною приватною власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації позивача по справі ОСОБА_1.

10.09.2014 р. між сторонами по справі стався конфлікт стосовно проживання позивача у спірній квартирі. 10.09.2014 р. позивач пішов зі спірної квартири.

Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодного доказу того, що вказані у позові речі і грошові кошти у розмірі 51 000 грн. і 4 500 доларів США знаходились чи знаходяться у спірній квартирі, що ці речі придбані ним, є його власністю, він ними користувався, що відповідач утримує ці речі і грошові кошти у спірній квартирі. У позові навіть не зазначені характерні ознаки перелічених речей. З матеріалів, наданих суду Жовтневим РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, вбачається, що при дачі пояснень працівникам правоохоронних органів позивач не заявляв про те, що ОСОБА_2 неправомірно утримує у себе речі позивача, грошові кошти, документи, ліки. Конфліктна подія сталася у вересні 2014 р., а з позовом до суду позивач звернувся через півроку і не надав суду доказів того, що ці півроку він намагався забрати свої речі, якщо відповідач їх незаконно утримує.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивачем на надано доказів порушення відповідачем його прав і не доказано нанесення відповідачем моральної шкоди позивачу, тому суд відмовляє і у стягненні з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна даність встановлюється тривалістю у три роки. Договори на виконання робіт по обладнанню квартири, надані позивачем як доказ на позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача вартості робіт по обладнанню квартири у розмірі 10570грн. та вартості ремонту у розмірі 6000 грн., датовані 2005-2009 роками. Позов, же, подано у березні 2015 р., тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Згідно ч.3 ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем про застосування строку позовної давності заявлено у запереченнях. Судом не встановлено підстав визнавати поважними причини пропущення позовної давності.

Виходячи з наведеного, суд вважає позов необґрунтованим, не доказаним, тому не підлеглим задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порідку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Смолка І.О.