Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"30" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № K3XRF102240199 від 05 вересня 2007 року у розмірі 15 946,36 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № K3XRF102240199 від 05 вересня 2007 року ОСОБА_2 05 вересня 2007 року отримав кредит у розмірі 6041,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16 червня 2015 року має заборгованість - 34 024,70 гривень, яка складається з наступного: 4806,39 гривень - заборгованість за кредитом; 12633,93 гривень - по процентам за користування кредитом; 906,18 гривень - по комісії за користування кредитом; 15678,20 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 19313,88 гривень, яка була задоволена рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 735,54 гривень - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 15 946, 36 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки. Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам.

Як вбачається з заяви позичальника № K3XRF102240199 від 05 вересня 2007 року, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 6041,0 гривень на строк 18 місяців строк з 05 вересня 2007 року по 05 березня 2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 151,03 гривень та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 гривень в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «05» по «10» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 500,38 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві ОСОБА_2, останній підтвердив, що ознайомився та згоден із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), які були надані йому у письмовій формі, підтверджує факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а також його місцезнаходження), згоден, що заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року, з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість по кредиту в загальній сумі - 19 313 гривень 88 копійок та судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок (а.с.4).

У даній позовній заяві позивачем наводиться розрахунок заборгованості відповідача за кредитом, який становить: 4806,39 гривень - заборгованість за кредитом; 12633,93 гривень - по процентам за користування кредитом; 906,18 гривень - по комісії за користування кредитом; 15678,20 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми позивач відняв суму у розмірі 19313,88 гривень, яка була задоволена рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року та додав штрафи: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 735,54 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно, позивач визначив суму заборгованості, яка на його думку має бути стягнута з відповідача, в сумі 15 946, 36 гривень.

В той же час суд не може погодитись з такими розрахунками позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором № K3XRF102240199 від 05 вересня 2007 року за період з 05 вересня 2007 року по 16 червня 2015 року.

З наведеного вбачається, що позивач звертаючись до суду з даним позовом, у розрахунок заборгованості відповідача включив період нарахування суми боргу, заборгованість за яким вже була стягнута на підставі рішення суду.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем розраховано до сплати відповідачу як сума боргу по тілу кредиту, так і по відсоткам, комісії та пені, які розраховані за період з вересня 2007 року по червень 2015 року.

В той же час, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року з відповідача стягнута заборгованість по кредиту в загальній сумі 19 313 гривень 88 копійок, яка, відповідно до вказаного рішення включає в себе: заборгованість по кредиту - 4 806 гривень 39 копійок, заборгованість по процентам - 12 633 гривень 93 копійки, заборгованість по комісії - 906 гривень 18 копійок, пеня, із застосуванням строку позовної давності, - 967 гривень 38 копійок. У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 500 гривень та 1 493 гривні 83 копійки - відмовлено.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

В той ж час, звертаючись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15 946, 36 гривень, позивач, як кредитор, не вимагає сплату таких сум в порядку визначеному ст. 625 ЦК України.

З наведеного розрахунку заборгованості, що приведений позивачем у позовній заяві, та із самого розрахунку заборгованості за договором долученого до матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем у даному позові фактично заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені, яка розрахована з 05 вересня 2007 року по 16 червня 2015 року. При цьому, як вбачається розрахунку заборгованості за договором долученого до матеріалів позовної заяви, позивачем при здійснені такого розрахунку, не було враховано, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року, до вимог позивача про стягнення пені з 2008 року по 2013 рік, було застосовано спеціальну позовну давність, та стягнуто пеню за один рік в сумі 967 гривень 38 копійок. При цьому, з наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку заборгованості та з розрахунку заборгованості долученого до матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем включено до розміру заборгованості за пеню суму пені в розмірі 10562 гривні 69 копійок, у стягненні якої було відмовлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року (11530,07 (заявлена сума пені) - 967,38 (стягнута сума пені). Крім того, з наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 735,54 гривень - штраф (процентна складова). В той же час, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року, у стягненні штрафу в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1 493 гривні 83 копійки (процентна складова) - відмовлено. Позивачем же не наведено будь-яких розрахунків щодо нарахування таких штрафів, що унеможливлює вирішення питання щодо як правових підстав для їх стягнення, з урахуванням рішення суду, так і часу за який позивачем нараховано такі штрафи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено перед судом наявність заборгованості у відповідача за договором № K3XRF102240199 від 05 вересня 2007 року у розмірі 15 946,36 гривень.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, є не обґрунтованими, не доведеними належними та допустими доказами у справі, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 626, 628, 638, 639, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 14, 60, 79, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: