Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, до Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що його онука ОСОБА_5 є дитиною-сиротою, у неї відсутнє власне житло, а її опікуном є ОСОБА_6, яка відповідно до ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», повинна звернутися до відповідного органу із заявою про поставлення ОСОБА_5 на квартирний облік та соціальний квартирний облік.

Посилаючись на те, що відповідачі відмовляються подати у відповідний орган заяву на постановку неповнолітньої ОСОБА_5 на квартирний облік на надання позачергово житла і на соціальний квартирний облік на надання позачергово соціального житла, ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зобов'язання вчинити дії закрито.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова 15 квітня 2014 року в позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року залишено без змін.

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на порушення судами норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що справа за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зобов'язання вчинити дії підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Однак погодитися з таким висновком судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, з огляду на вищезазначене справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у правовідносинах, які передбачають владний вплив уповноваженого законом одного (суб'єкта владних повноважень) на поведінку іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які відповідно до законодавства зобов'язані виконувати його вимоги та приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не містять ознак, наведених вище, у цьому разі відсутній й публічно-правовий спір. Від справ цивільної юрисдикції адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. ст. 58, 59 ЦК України, ст. ст. 5, 243 СК України, ст. ст. 32, 34, 39, 46 ЖК України, Порядком взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 682, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, закріплені права дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, врегульовано порядок забезпечення і захисту цих прав, а також визначені уповноважені органи з безпосередньо визначеними обов'язками по їх реалізації, зокрема, й майнових і житлових прав таких осіб, в частині, що стосується забезпечення їх житлом, яким передує надане згаданими вище нормативними актами право дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, бути зарахованими на квартирний облік та соціальний квартирний облік, як обов'язкову передумову для надання їм соціального житла та виключно за поданою опікуном чи піклувальником, прийомними батьками, батьками-вихователями, адміністрацією закладу, де проживає дитина, або органом опіки та піклування заявою.

Таким чином, передчасним є висновок судів про те, що справа в цій частині підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір про вирішення якого подано позов, стосується права на житло із вимогами про зобов'язання компетентної особи вчинити дії, що стосуються взяття на квартирний облік громадянина, є житловим (цивільним) спором, не підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

З огляду на наведене постановлені у справі ухвали не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко