АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1166/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на заочне рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості, вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» 12 січня 2015 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначалось, що на підставі договору кредиту від 4 червня 2008 р. № 490075016 ЗАТ «Альфа-Банк», перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк», надав ОСОБА_7 кредит в розмірі 19 910,99 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши боржнику кредит у розмірі 19 910,99 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку боржника.

У порушення умов кредитного договору, боржник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 4 листопада 2014 р. прострочена заборгованість за кредитом становить 12 852,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 166 493,27 грн., а саме: за кредитом - 151 608,79 грн., по відсотках - 6 982,31 грн., пеня - 7 902,17 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 4 червня 2008 р. між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 490075016-П, за яким остання зобов'язалась перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливої неустойки.

Ні позичальник, ні поручитель не відреагували на вимогу банку від 27 жовтня 2014 р. щодо сплати коштів за зобов'язанням.

Тому позивач просив суд стягнути з поручителя ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» борг за договором кредиту від 4 червня 2008 р. - 166 493,27 грн., а саме: за кредитом - 151 608,79 грн., по відсотках - 6 982,31 грн., пеня - 7 902,17 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 664,93 грн.

Заочним рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що жодний законодавчий акт не містить обмеження чи заборону щодо стягнення заборгованості окремо з боржника і окремо з поручителя. Таким чином висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права, які регулюють поняття поруки.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, що приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду повинно бути скасовано з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк» виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідно до положень ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, у зв'язку з чим пред'явлення банком позову лише до поручителя і відсутність таких вимог до боржника не можна визнати обґрунтованим.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 20 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, за законом у цьому випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин.

Аналогічної правової позиції дотримано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 6 червня 2011 року у справі з подібними правовідносинами за позовом банку до поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій суд касаційної інстанції погодився із висновками судів про задоволення позовних вимог із стягненням кредитної заборгованості лише з поручителів в солідарному порядку на користь банку, оскільки відповідно до закону та умов договору поруки поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що кредитор у даному випадку має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, у разі пред'явлення вимоги кредитора про виконання обов'язку лише до поручителя, ОСОБА_6 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

З матеріалів справи вбачається, що 4 червня 2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк», який згодом було перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 490075016, за яким останній отримав кредит в розмірі 19 910,99 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із строком погашення цього кредиту до 4 червня 2015 р.

Відповідно до п. 3 кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов'язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені в додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 4 червня 2008 р. між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 490075016-П, за яким остання зобов'язалась перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливої неустойки.

П. 3.1. договору поруки передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно із вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення умов кредитного договору, боржник свої зобов'язання належним чином не виконував.

З наданого суду банком розрахунку суми боргу станом на 4 листопада 2014 р. вбачається, що позичальник перестав сплачувати чергові платежі за кредитом, починаючи з 4 серпня 2014 р. і на 4 листопада 2014 р. прострочення сплати чергових платежів складало 92 дні, в результаті чого станом на вказану дату прострочена заборгованість за кредитом становить 12 852,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 166 493,27 грн., а саме: за кредитом - 151 608,79 грн., по відсотках - 6 982,31 грн., пеня - 7 902,17 грн.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки, кредитний договір чи окремі його положення сторонами не оскаржувалися та недійсними в судовому порядку не визнавалися, вони є діючими для сторін, а виконання договору є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що висновок суду першої інстанції про неможливий розгляд справи про стягнення боргу з поручителя без пред'явлення до боржника будь-яких претензій не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та встановлених обставинах по справі, а тому рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у заявленому банком розмірі.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Крім того до стягнення з відповідача на користь банку у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України підлягають і судові витрати по справі по сплаті судового збору з урахуванням задоволення позовних вимог в сумі 2 497 грн. 40 коп., виходячи із розрахунку: 1 664 грн. 93 коп. (сплачених банком при подачі позову) + 832 грн. 47 коп. (сплачених банком при поданні апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» задовольнити, заочне рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість в розмірі 166 493 (сто шістдесят шість тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 27 коп., яка складається із: 151 608 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом; 6 982 грн. 31 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 7 902 грн. 17 коп. - пеня та судові витрати по справі в розмірі 2 497 грн. 40 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :