Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2363/15-ц
Провадження №: 6/332/74/15
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Яцуна О.С., при секретарі Вінник Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся Заводський відділ державної виконавчої служби ЗМУЮ з поданням про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В поданні зазначено, що на виконанні в Заводському ВДВС ЗМУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 808/1608/14, виданого 02.09.2014 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Оріхівського відділення Пологівської ОДПІ 1496,91 грн.; вимоги № Ф-19/у від 13.11.2014 року, виданої Оріхівським відділенням Пологівської ОДПІ у Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 10042,92 грн.; виконавчого листа № 2/323/269/14 від 20.05.2014 року, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9110,69 грн.; вимоги № Ф-161/у від 08.04.2013 року, виданої УПФУ в Оріхівському районі Запорізької області про стягнення з боржника 2645,56 грн. Боржник ухиляється від сплати боргу, на виклики державного виконавця не реагує. Посилаючись на Закони України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» просять розглянути питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Представник Заводського ВДВС ЗМУЮ в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Дослідивши подання та надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на виконанні у Заводському ВДВС ЗМУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 808/1608/14, виданого 02.09.2014 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Оріхівського відділення Пологівської ОДПІ 1496,91 грн.; вимоги № Ф-19/у від 13.11.2014 року, виданої Оріхівським відділенням Пологівської ОДПІ у Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 10042,92 грн.; виконавчого листа № 2/323/269/14 від 20.05.2014 року, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9110,69 грн.; вимоги № Ф-161/у від 08.04.2013 року, виданої УПФУ в Оріхівському районі Запорізької області про стягнення з боржника 2645,56 грн.

Відповідно до Узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховним Судом України від 01.02.2013 року, за змістом п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання, копії постанов про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі немає доказів, що маючи якесь майно чи грошові кошти ОСОБА_1 його приховує чи перешкоджає у його вилученні чи реалізації.

Згідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Таким чином, із наданого подання вбачається, що державний виконавець не надав суду будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження та ухилення його від виконання зобов'язань, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити за недоведеністю ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Крім цього, суд звертає увагу на неналежне оформлення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Вимоги до такого подання передбачені розділом XI Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5. Всупереч вимогам п.11.1 даної Інструкції у поданні не зазначено інформації щодо наявності у боржника паспорта для виїзду за кордон.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.293, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її винесення.

Суддя: О.С. Яцун