Суддя Клименко А. М.
Провадження № 2/644/501/15
Рішення

Іменем України

04 червня 2015 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Литвиненко А.Л.,

з участю:

відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 38039 грн. 94 коп., з ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн. посилаючись на те, що 21 березня 2012 року біля 21 години 30 хвилин в районі будинку № 6 по вул. В. Кільцевій в м. Харкові сталася ДТП, а саме: наїзд автомобілем «Мазда - 323», державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_2 і знаходився під керуванням відповідача ОСОБА_1, на пішохода ОСОБА_3, якому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. Позивач провів велику кількість операцій, на що витратив 34996 грн. 25 коп. та був вимушений сплатити орендну плату за магазин, розташований на ринку «Барабашово», який є єдиним доходом його сім'ї в розмірі 3964 грн. 84 коп. за березень - квітень 2012 року, однак працювати можливості не мав.

Позивач в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, направлені за місцем проживання позивача та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача (а.с. 87).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що автомобіль «Мазда 323», держаний номерний знак НОМЕР_1, належав йому на праві власності, але він продав його за довіреністю ОСОБА_1, який був володільцем транспортного засобу на момент дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що після дорожньо - транспортної пригоди відшкодував позивачу моральну та матеріальну шкоду, про що останній власноруч склав розписку.

Вислухав відповідачів, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

21 березня 2012 року близько 21 години 30 хвилин біля будинку № 6 по вул. В. Кільцевій в м. Харкові відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мазда 323», державний номер НОМЕР_1, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який переходив проїжджу частину дороги поза зоною пішохідного переходу, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої гомілки, а також тілесні ушкодження середнього ступеню важкості у вигляді закритої травми грудної клітини та правостороннього пневмотораксу. На момент госпіталізації в крові ОСОБА_3 виявлено наявність алкоголю у кількості 3,46 % (а.с. 7, 13-19).

Наведені обставини встановлені постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції Шоста О.В. від 09 вересня 2013 року, якою встановлено, що дорожньо - транспортна пригоди сталася лише внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_3 вимог п.п. 4.7 і 4.14 ПДР України, і кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616 від 14 грудня 2012 року, закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що на час дорожньо - транспортної пригоди володільцем автомобіля марки «Мазда 323», державний номер НОМЕР_2, був відповідач ОСОБА_1, і тому суд не може покласти на відповідача ОСОБА_2 обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем та його представником не надано суду жодного доказу в підтвердження факту і розміру заподіяної відповідачем ОСОБА_1 позивачу матеріальної та моральної шкоди, оскільки в матеріалах справи містяться лише копії чеків, оригінали яких суду не надано, і частина з яких підтверджує факт придбання позивачем спиртних напоїв, іграшок, продуктів харчування, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Крім того, із наданих відповідачем ОСОБА_1 заяви та пояснення ОСОБА_3 вбачається, що останньому була в повному обсязі відшкодована моральна та матеріальна шкода, про що він власноруч склав заяву та пояснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Суд вважає, що потерпілий - позивач ОСОБА_3 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди допустив грубу необережність, яка виявилася у перетинанні ним в стані сильного алкогольного сп'яніння проїжджої частини дороги у невстановленому місці і порушенні вимог п.п. 4.7 і 4.14 ПДР України.

Враховуючи допущену позивачем грубу необережність, відсутність в діях водія транспортного засобу - відповідача ОСОБА_1 порушень вимог Правил дорожнього руху України і будь-якої вини у заподіянні шкоди потерпілому, відшкодування відповідачем ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_3 шляхом придбання необхідних ліків під час його лікування у лікарні і передача 28 березня 2012 року позивачу у відшкодування шкоди грошових коштів у розмірі 15000 грн., суд вважає можливим зменшити розмір відшкодування заподіяної позивачу внаслідок ДТП моральної і матеріальної шкоди до розміру вже фактично понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат по їх відшкодуванню, і в стягненні додаткового відшкодування - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1187, главою 17 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: