Номер провадження: 22-ц/785/2417/15
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Павлючук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсним іпотечного договору, скасування заборони на відчуження і вилучення з реєстру заборони відчуження та реєстру іпотек,

ВСТАНОВИЛА:

15.04.2014 року, ОСОБА_2звернулась із позовом про: визнання недійсним іпотечного договору від 22.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_3В.і відкритим /публічним/ акціонерним товариством "Державний ощадний банк України"(далі-Банк), за умовами якого ОСОБА_3передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1; скасування заборони на відчуження й вилучення з реєстру заборони відчуження та реєстру іпотек.

Позов обгрунтовано тим, що між позивачкою і ОСОБА_3 15.05.2008 року укладено договір позики, на виконання якого ОСОБА_3 22.07.2008 року видав розписку про отримання позики під заставу спірної квартири і зобов'язався, що у разі неповернення позики до 22.07.2009 року, він переоформить право власності на зазначену квартиру на ім'я позивачки.

Оскільки ОСОБА_3 ухилявся від виконання зобов'язання, позивачка звернулась до Біляївського районного суду Одеської області із позовом про стягнення боргу, який суд задовольнив. На стадії виконання рішення суду, за пропозицією ОСОБА_3, укладена мирова угода, яка 12.09.2012 року затверджена ухвалою Біляївського районного суду Одеської області.

Посилаючись на те, що вона є власником спірного нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці Банка і на момент укладення договору іпотеки у неї вже виникло право вимоги відносно спірної квартири, яке є першочерговим, позивачка просила позов задовольнити.

Представник Банка позов не визнав, зазначаючи, що іпотечний договір укладено відповідно до вимог закону.

Відповідач ОСОБА_3не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року позов задоволено: суд визнав недійсним іпотечний договір від 22.07.2008 року, скасував заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1, вилучив з Єдиного державного реєстру заборони відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження спірної квартири та вилучив з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку спірної кватири.

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи і вимогам ст. 220 ЦК України.

У засіданні колегії суддів: представник Банка скаргу підтримала; представник ОСОБА_2скаргу не визнав. Позивачка ОСОБА_2.і відповідач ОСОБА_3.у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивач просила визнати недійсним договір іпотеки від 22.07.2008 року між Банком і ОСОБА_3, скасувати заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1, вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири і вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку спірної квартири з тих підстав, що договір іпотеки порушує її право власності на квартиру й на момент укладення цього правочину спірна квартира вже була предметом забезпечення грошового зобов'язання між нею та ОСОБА_3.(а.с.2,3 т.1).

Між сторонами виник спір з договору іпотеки, правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України та Законом України "Про іпотеку".

Встановлено, що 15.05.2008 року, ОСОБА_3 видав розписку про те, що він отримав у ОСОБА_2.у позику 70 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 15.12.2008 року (а.с.7 т.1).

22.07.2008 року, у простій письмовій формі, ОСОБА_3.і ОСОБА_2уклали договір позики під заставу 70 000 доларів США, які ОСОБА_3зобов'язався повернути до 22.07.2009 року (а.с.6 т.1).

22.07.2008 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Цього ж дня, 22.07.2008 року, між Банком та ОСОБА_3 укладені договір про іпотечний кредит та іпотечний договір, за умовами яких Банк видав ОСОБА_3 кредит у сумі 1 750 000 гривень на строк до 22.07.2028 року для придбання квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_3передав в іпотеку спірну квартиру, яка придбана за кошти, надані Банком (а.с.28-30,34-38 т.1).

22.07.2008 року, до Державного реєстру іпотек внесено запис про обтяження спірної квартири на підставі договору про іпотечний кредит (а.с. 23-25 т.1).

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.09.2012 року, з ОСОБА_3достроково стягнута заборгованість на користь Банка за договором від 22.07.2008 року у сумі 2 699 976,76 гривень (а.с.20-22 т.1).

Позивачка ОСОБА_2 просить визнати недійсним іпотечний договір між Банком і ОСОБА_3від 22.07.2008 року посилаючись на те, що 22.07.2008 року між нею та ОСОБА_3, у простій письмовій формі, укладено договір позики під заставу спірної квартири, зокрема ОСОБА_3 зобов'язався перед нею, у разі неповернення боргу, переоформити право власності на спірну квартиру на її ім'я.

Відповідно до ст. 577 ч.ч.1,2 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (ст. 220 ч.1 ЦК України).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2.і ОСОБА_3 22.07.2008 року нотаріально не посвідчували договір застави нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1, застава спірного нерухомого майна, у встановленому законом порядку, не пройшла державну реєстрацію, у даному випадку, відсутні правові підстави для ствердження того, що ОСОБА_3, на виконання грошового зобов'язання, 22.07.2008 року передав спірну квартиру у заставу ОСОБА_2

Разом з тим, ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу спірної квартири, отримав письмову згоду дружини ОСОБА_6на купівлю й передачу спірної квартири в іпотеку Банку, 22.07.2008 року уклав із Банком іпотечний договір, який нотаріально посвідчений і пройшов необхідну державну реєстрацію (а.с.23-27 т.1).

За змістом ст. 4 Закону України "Про іпотеку", зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у порядку черговості їх державної реєстрації.

Зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження (ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень").

Оскільки іпотечний договір від 22.07.2008 року між Банком та ОСОБА_3відповідає вимогам закону і відсутні правові підстави для визнання цього правочину недійсним, а договір застави спірного нерухомого майна між ОСОБА_2та ОСОБА_3, в силу ст. 220 ч.1 ЦК України, є нікчемним, колегія суддів відмовляє ОСОБА_2.у позові у повному обсязі за необгрунтованістю вимог.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позову, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_3 і публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління про визнання недійсним іпотечного договору від 22 липня 2008 року, скасування заборони на відчуження і вилучення з реєстру заборони відчуження та реєстру іпотек.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич