Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2015 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Малюговій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач мотивувала тим, що вона є власником домоволодіння за адресою: Вінницька область Барський район с. Ялтушків вул.. Шевченка, 37. Під час прогону 07.09.2015 року череди худоби відповідачем, одна із корів пошкодила паркан позивача. Вартість відновлювальних робіт складає 540 грн. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача 540 грн. завданої майнової шкоди та судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 збільшили позовні вимоги. Просили суд стягнути з відповідача 540 грн. завданої майнової шкоди, 300 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Суду позивач пояснила, що 07.09.2015 року вона перебувала на подвірї свого домоволодіння та почула звук від удару об паркан. Коли вийшла на вулицю побачила пастуха ОСОБА_2, який гнав череду сільських корів. Особисто не бачила, як корова вдарила паркан. Ремонті роботи не проводила. Шкоду визначила виходячи із вартості листка металу на ринку.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4 позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач пояснив, що 07.09.2015 року в 14.45 год. він знаходився на вулиці Шевченка в с. Ялтушків Барського району, де чекав поки жителі села виганяли корів в чергу. Тобто, він ще не прийняв на себе обовязки пастуха черги, оскільки черга не ще не сформувалася. На відстані приблизно 100 м. він бачив як одна із корів вдарила паркан позивача. Його собака була при ньому і корів не ганяла.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є дочкою позивача. Вони разом перебували 07.09.2015 року в 14.45 год. на подвірї домоволодіння та почули звук від удару об паркан. Коли вийшли на вулицю побачили пастуха ОСОБА_2, який гнав череду сільських корів. Він пояснив, що паркан вдарила корова.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він бачив, як корова вдарила іншу корову від чого остання впала на паркан позивача. Тоді підбіг відповідач, який пас чергу.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов не доведений та не обґрунтований, а тому не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: Вінницька область Барський район с. Ялтушків вул.. Шевченка, 37.

07.09.2015 року в 14.45 год. одна із сільських корів з череди, яку прогонив відповідач ОСОБА_2 вулицею, пошкодила паркан позивача.

Згідно змісту ч.ч. 1-3 ст. 6, ст. 526, ст. 610, п. 4 ст. 611, ч.ч. 1, 2 ст. 614, ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України: сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, або врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. При цьому, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди; особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, в судовому засіданні відповідачем визнається, що між власниками корів с. Ялтушків Барського району Вінницької області була укладена усна угода про випас корів у спільній череді почергово, відповідно до якої пастухи несуть відповідальність за збереження кожної із переданих їм на випас корови.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цих кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ст. ст. 185,187,189 ЦПК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України.

Позивач зобовязаний подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка в силу закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

У судовому засіданні не було доведено позивачем унаслідок яких неправомірних дій ОСОБА_2 завдав шкоди та в чому полягає його вина, не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню.

Крім того, позивачем не вмотивовано та не обґрунтовано розміри відшкодування майнової та моральної шкоди, що підлягають стягненню на її користь, не наведено належних доводів на підтвердження стягнення шкоди саме в такому розмірі, отже розмір відшкодування шкоди на порушення вимог закону ґрунтується лише на припущеннях, адже надана позивачем накладна № 19 від 27.10.2015 року видана ФОП ОСОБА_7 не визначає розмір завданих позивачу збитків та не доводить факту придбання позивачем одного листка металу. Відновлювальний ремонт паркану позивачем не проводився.

Щодо завданої моральної шкоди, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" та чинного законодавства, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав та при настанні інших негативних наслідків. Позивач повинен довести в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням. Заподіяна шкода тільки тоді є моральною, коли вона спричиняє шкоду психіці людини.

Позивач не довела в судовому засіданні наявність моральної шкоди, не надала суду жодного доказу, який би підтвердив факт погіршення її здоров`я, в тому числі психіки. Тому, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову про відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються стороні, на користь якої ухвалено рішення. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, тому вимога про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження»

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: