печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 рокусуддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу.

Разом з подачею позову ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову та просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що Договір Фінансового лізингу вчинений під впливом обману, оскаржується з підстав ст. 230 ЦК України, де, на думку позивача, мало місце шахрайство, - самостійна зміна істотних умов договору, що свідчить про несумлінні дії відповідача, який за час розгляду справи може зняти кошти з рахунків, тому невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено в Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України)».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права, яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Також позивачем не надано належних і достатніх доказів про реальність намірів у відповідача зняти кошти з рахунків.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення вимог позивача, а відтак суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», 151-153, 208-210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Матійчук Г.О.