АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/948/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Чередніченко Н.П.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Махлай Л.Д..

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» СклярМарини Сергіївни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідія Миколаївна про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідія Миколаївна про визнання правочину недійсним задоволено.

Визнано недійсною довіреність від 16 липня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко ЛідієюМиколаївною, зареєстрованої у реєстрі за №641, згідно до якої ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. та застосовано наслідки недійсності правочину у тому числі, вилучено з відповідного реєстру запис про реєстрацію цієї довіреності.

Визнано недійсною довіреність від 26 жовтня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко ЛідієюМиколаївною, зареєстрованої у реєстрі за №899, згідно до якої ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. та застосувати наслідки недійсності правочину у тому числі, вилучено з відповідного реєстру запис про реєстрацію цієї довіреності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» Скляр Марина Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року скасувати.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є подружжям з 22.08.2003 року та зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1. З метою отримання в кредит грошових коштів ОСОБА_4 на ім'я свого чоловіка ОСОБА_5 було видано нотаріальні довіреності від 16 липня 2013 року та від 26 жовтня 2013 року. На підставі вказаних довіреностей ОСОБА_5, від імені ОСОБА_4, було укладено кредитний договір від 13.07.2013 року на отримання грошових коштів в розмірі 540 000 грн. та іпотечний договір від 30.07.2013 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика». В подальшому, з метою неповернення грошових коштів за кредитним договором від 13.07.2013 року, ОСОБА_4 своїми недобросовісними діями почала перекручувати дійсні обставини справи та оскаржувати в судовому порядку кредитний договір та договір іпотеки, з тих підстав, що нібито вона не уповноважувала свого чоловіка на укладення даних договорів. Про недобросовісність у діях позивача свідчить той факт, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку довіреності від 16 липня 2013 року та від 26 жовтня 2013 року не було відізвано та вони діяли до кінця свого терміну. У зв'язку з чим вважає, що питання про визнання довіреностей недійсними було порушено позивачем лише з метою забезпечення доказової бази по цивільній справі про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» Скляр Марина Сергіївна повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7, ОСОБА_5 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідія Миколаївна проти доводів апеляційної скарги заперечували посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб.

27 травня 2010 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк Оленою Григорівною, зареєстрований за №630. На підставі даного договору ОСОБА_4 було придбано нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м.

17 червня 2010 року Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна було прийнято рішення про реєстрацію права власності на нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. за ОСОБА_4.

19.09.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя без виділу цієї частки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко ВікторієюВолодимирівною, зареєстрований за №3169. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_5 безоплатно було передано ОСОБА_4 свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя на нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. без виділу частки.

Судом також встановлено, що 16 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідією Миколаївною було посвідчено довіреність, якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилих приміщень з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. З цією метою ОСОБА_5 було надано право, зокрема, на: підписувати договір застави (іпотечний договір); підписувати договір позики та/або кредитний договір, представляти інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях тощо. Дану довіреність було зареєстровано в реєстрі за №641.

13 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» та ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності від 16.07.2013 року за реєстровим номером №641, було укладено кредитний договір за №1807001/000-КСФ/13, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 540 000 грн., зі сплатою 36% річних, на строк з 30.07.2013 року по 30.01.2014 року.

30 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» та ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності від 16.07.2013 року за реєстровим номером №641, було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1807001/000-КСФ/13 від 13 липня 2013 року було передано в іпотеку нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м.

26 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідією Миколаївною було посвідчено довіреність, якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення з АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. З цією метою ОСОБА_5 було надано право, зокрема, на: передати вказане майно в заставу (іпотеку), підписувати договір застави (іпотечний договір), отримувати кредитні кошти готівкою згідно кредитного договору №1807001/000-КСФ/13 від 13 липня 2013 року тощо. Дану довіреність було зареєстровано в реєстрі за №899.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09.09.2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.

20 січня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідія Миколаївна про визнання довіреностей №641 від 16 липня 2013 року, №899 від 26 жовтня 2013 року недійсними в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визнаючи недійсною довіреність від 16 липня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідією Миколаївною, зареєстровану у реєстрі за №641, та довіреність від 26 жовтня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КузьменкоЛідією Миколаївною, зареєстровану у реєстрі за №899, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є всі правові підстави для їх задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє.

Відповідно до ч.1 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Згідно з ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією стороною іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Частинами 1, 3 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Таким чином, зі змісту даних правових норм вбачається, що довіреність є одностороннім правочином.

Частиною 5 статті 202 ЦК України визначено, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 1,3 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо невстановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до роз'яснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000218 від 10.01.2015 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В рамках даного кримінального провадження Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в місті Києві було оформлено висновок експерта від 20.01.2015 року, яким встановлено, що в дослідженому паспорті громадянина України серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві, 10.01.2007 року, було здійснено переклейку фотокартки на 1-й сторінці. Зміни будь-яких інших первісних реквізитів паспорта не виявлено.

18 лютого 2015 року Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в місті Києві було оформлено висновок експерта, яким встановлено, що підпис та рукописний текст в графі «Підпис» в довіреності від 26.10.2013 року та довіреності від 16.07.2013 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою, ймовірно ОСОБА_10.

27 лютого 2015 року слідчим відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у підробленні офіційних документів та використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.3, ч.4 ст.358 КК України.

Цього ж дня, 27 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Голосіївського району міста Києва та ОСОБА_10 було укладено угоду про визнання винуватості. Даною угодою зафіксовано, що у невстановлений слідством час у невстановленому слідством місці особа, стосовно якої розпочате кримінальне провадження, попросила ОСОБА_10 використати підроблений офіційний документ з метою отримання довіреності від імені ОСОБА_4. З даною метою вищевказана особа 16.07.2013 року у невстановлений слідством час передала ОСОБА_10 паспорт громадянина України ОСОБА_4 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_10. В подальшому ОСОБА_10, діючи умисно протиправно, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, 16.07.2013 року у невстановлений слідством час, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідії Миколаївни, з метою отримання довіреності виданої на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 на представництво її інтересів з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м., разом з іншими документами подала паспорт громадянина України ОСОБА_4 з вклеєною особистою фотокарткою ОСОБА_10, чим використала завідомо підробний документ.

В подальшому ОСОБА_10, діючи умисно протиправно, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, 26.10.2013 року у невстановлений слідством час, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідії Миколаївни, з метою отримання довіреності виданої на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 на представництво її інтересів з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м., разом з іншими документами подала паспорт громадянина України ОСОБА_4, з вклеєною особистою фотокарткою ОСОБА_10, чим використала завідомо підробний документ.

Після виготовлення приватним нотаріусом Кузьменко Лідією Миколаївною довіреностей на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 на представництво її інтересів з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м. ОСОБА_10 підписала довіреності від імені ОСОБА_4, шляхом унаслідування підпису останньої, чим підробила офіційний документ.

Підозрювана ОСОБА_10 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному вище діянні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка під присягою ОСОБА_10 повністю підтвердила вказані вище обставини справи.

Крім того, з наявної в матеріалах справи довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12.08.2014 року вбачається, що в період з 06.07.2013 року по 20.07.2013 року ОСОБА_4 перебувала за кордоном.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що ОСОБА_4 не підписувала спірні довіреності, тобто, заздалегідь не схвалювала та добровільно не надавала ОСОБА_5 права вчинити від її імені будь-які дії, в тому числі, на представництво її інтересів з питань передачі в заставу (іпотеку) під власні зобов'язання нежилі приміщення АДРЕСА_2 в місті Києві, загальною площею 40,30 кв.м., а також укладати від її імені кредитні договори, договори іпотеки тощо.

У зв'язку чим, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про наявність правових підстав для визнання довіреностей №641 від 16 липня 2013 року, №899 від 26 жовтня 2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідією Миколаївною недійсними.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 216 ЦК України передбачена реституція, тобто повернення сторін правочину, який визнано недійсним, у первісний стан.

Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсного чи нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Оскільки довіреності №641 від 16 липня 2013 року, №899 від 26 жовтня 2013 року посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідією Миколаївною є недійсними, то є всі правові підстави для застосування наслідків недійсності правочинів, в тому числі, шляхом вилучення з відповідного реєстру записів про реєстрацію даних довіреностей.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував норми матеріального права, що їх регулюють, надав вірну правову оцінку доказам у справі та дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Лідія Миколаївна про визнання правочину недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку довіреності від 16 липня 2013 року та від 26 жовтня 2013 року не було відізвано та вони діяли до кінця свого терміну, що свідчить про недобросовісність позивача є безпідставними з огляду на таке.

Статтею 294 ЦК України встановлено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Щоб реалізувати своє право на скасування нотаріально посвідченої довіреності, фізичній особі необхідно звернутись до нотаріуса із заявою про скасування довіреності, а також повідомити про скасування довіреності представника та третіх осіб, для представництва перед якими вона була видана. Скасувати довіреність має право лише той нотаріус, який її завірив.

Поряд з цим, відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, чинне законодавство України надає особі, право або інтерес якої порушений, можливість на власний розсуд, самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права або інтересу шляхом реалізації його в судовому та/або позасудовому порядку.

ОСОБА_4, звернувшись до суду з позовом про визнання довіреностей від 16 липня 2013 року та від 26 жовтня 2013 року недійсними, обрала для себе судовий спосіб захисту свого порушеного права, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України і жодним чином не свідчить про недобросовісність позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 з метою неповернення грошових коштів за кредитним договором від 13.07.2013 року почала перекручувати дійсні обставини справи та оскаржувати в судовому порядку довіреності від 16 липня 2013 року та від 26 жовтня 2013 року, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 ст.60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних доводів.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» Скляр Марини Сергіївни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» Скляр Марини Сергіївнивідхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: