печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А., Котко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за порушення грошового зобов'язання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить суд на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача за порушення грошового зобов'язання станом суму 3% річних у розмірі 661, 15 грн. та суму інфляції у розмірі 6002, 01 грн. В обґрунтування позовних вимог, посилається на наступні обставини. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2012 з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційні витрати в сумі 36526, 25 грн. та 3% річних в сумі 6618, 15 грн. за прострочення грошового зобов'язання за період з 21.07.2006 по 20.05.2011, що полягало у невиконанні відповідачем рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.03.2006, яке набрало законної сили 20.07.2006, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики між сторонами. Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем рішення Апеляційного суду м. Києва, просить стягнути вказані суми, розраховані позивачем станом на 01.11.2014 за період з 21.05.2011 по 31.10.2014./а.с.1/

В судовому засіданні позивач, позов та викладені у ньому обставини підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити стягнути суму 3% річних у розмірі 661, 15 грн. та суму інфляції станом на день розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника ОСОБА_4, /а.с.12/, яка проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на викладене в письмових запереченнях на позов. Зокрема, представник вважає, що рішенням Апеляційного суду м. Києва з відповідача на користь позивача за прострочення виконання рішення суду від 14.03.2006 стягнуто всі передбачені законодавством суми. Крім того, представник посилається на припинення зобов'язань за Договором позики між сторонами, у зв'язку з виконанням відповідачем рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.03.2006 про стягнення заборгованості. За таких обставин, представник вважає відсутніми підстави для відповідальності відповідача за порушення грошового зобов'язання, оскільки рішення суду у зв'язку з невиконанням рішення апеляційного суду про стягнення штрафних санкцій, оскільки дане рішення суду не є підставою для виникнення грошового зобов'язання в розумінні ст.509, ст.625 ЦК України.

Суд на підставі ст.38 ЦПК України визнав можливим розгляд справи у відсутність відповідача, за участі його уповноваженого представника.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

При встановленні обставин правовідносин між сторонами, суд виходить з положень ст.61 ЦПК України відповідно до якої, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі пояснень осіб у справі та наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини, які не заперечуються сторонами.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14.03.2006, яке набрало законної сили і є чинним, з відповідача на користь позивача в погашення заборгованості за Договором позики між сторонами від 27.02.2002 стягнуто суму боргу у розмірі 47 880, 00 грн. та 3% річних у розмірі 4309, 00 грн., усього у розмірі 52 189, 20 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2012 та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2012, яким змінено рішення суду першої інстанції, за період прострочення виконання вказаного рішення суду від 14.03.2006, з дати, після набрання рішенням законної сили 20.07.2006 і по день сплати останньої суми в рахунок заборгованості, тобто за період з 21.07.2006 по 20.05.2011, на підставі ст.625 ЦК України з відповідача на користь позивача стягнуто суму індексу інфляції у розмірі 36 526, 00 грн. та суму 3% річних у розмірі 6 618, 00 грн./а.с.1, 3/

Судові рішення набрали законної сили, що не заперечували сторони у справі.

Вказані обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами копією рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2012./а.с.3/

Таким чином, виконання відповідачем зобов'язань за Договором позики відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва 14.03.2006 встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2012, з чим погодився позивач, здійснюючи розрахунок за даним позовом./а.с.1/

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, зобов'язанням є правовідношення сторін, зміст якого становлять цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, оскільки відповідач, здійснивши 20.05.2011 відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2006 останню виплату присуджених сум, тим самим виконав свої зобов'язання за Договором позики, грошові зобов'язання на підставі Договору між сторонами припинились в силу положень ст.599 ЦК України у зв'язку з його виконанням 20.05.2011.

За таких обставин, відсутні підстави для стягнення в порядку ст.625 ЦПК України грошових сум за визначений позивачем період після припинення грошового зобов'язання за Договором позики з 21.05.2011.

Разом з тим, безпідставними є і вимоги позивача про стягнення на підставі ст.625 ЦК України з відповідача нарахованих позивачем грошових сум у зв'язку з невиконанням рішення апеляційного суду, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва вирішено питання про стягнення на підставі ст.625 ЦК України суми інфляції та суми 3% річних за невиконання відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2006 грошового зобов'язання, яке виникло за Договором позики між сторонами.

Вказане рішення апеляційного суду не є підставою для виникнення грошового зобов'язання в розумінні правової дефиниції ч.1, ч.2 ст.509, ч.5 ст.11, ст.625 ЦК України, оскільки це не визначено ст.625 ЦК України та іншими положеннями цивільного законодавства, поряд з тим, дане рішення суду не стосується змісту зобов'язань за Договором позики між сторонами, питання про права та обов'язки сторін за Договором позики рішенням суду не вирішувалось.

При цьому, протилежні доводи позивача є безпідставними, і ґрунтуються на хибному розумінні положень цивільного законодавства, яким регламентовано визначення зобов'язання, підстав виникнення грошового зобов'язання та підстав відповідальності за його порушення, а також правових підстав стягнення судом грошових сум відповідно до ст.625 ЦК України.

Відтак, позов задоволенню не підлягає у зв'язку з його безпідставністю.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі та керуючись ч.5 ст.11, ч.ч.1-2 ст.509, ст.ст. 526, 598-599, ст.625 ЦК України, ст.ст.6, 10-11, 14, ст.38, ст.57-60, ст.61, ст.88, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223, ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за порушення грошового зобов'язання, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко