Справа № 761/4826/15-ц
Провадження №2/761/3542/2015
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)
25 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Фролової І.В.,

при секретарі Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційної частини (місто Київ) до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житла, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив виселити ОСОБА_1 із займаного нею приміщення у будівлі, а саме кімнати № 412 будівлі № 15 військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Квартирно-експлуатаційною частиною (м. Київ) та ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_1 (далі позивач), було укладено Договір строкового користування жилим приміщенням № 128 від 01 січня 2007 року. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 було надане жиле приміщення для проживання військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 зі складом сім`ї в три особи за адресою: кімната АДРЕСА_2 , житловою площею 17,4 кв.м. Договір був автоматично пролонгований на один календарний рік та закінчився 31 грудня 2008 року. При проведення аналізу законності проживання у будівлі спеціального призначення військового містечка № НОМЕР_1 , будівля 15, КЕЧ (м. Київ) стало відомо, що на даний час у вищеназваному приміщенні проживає лише колишня дружина ОСОБА_2 ОСОБА_1 , яка не має спеціального дозволу на таке проживання. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просить проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом у судовому засіданні і це вбачається з матеріалів справи, між КЕЧ (м. Київ) та колишнім чоловіком ОСОБА_1 військовослужбовцем ОСОБА_2 було укладено Договір строкового користування жилим приміщенням № 128 від 01.01.2007 року.

Згідно п. 1.1. даного Договору, на визначений у п. 5.1. Договору строк в платне строкове користування було надано жиле приміщення для проживання військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 зі складом сім`ї 3 (три) особи у вищезазначеній будівлі, а саме: кімната № НОМЕР_3 військового містечка АДРЕСА_3 , житловою площею 17,4 кв.м.

Згідно п. 5.1. Договору, Договір укладався на термін з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року.

Згідно п. 5.2. Договору, у разі відсутності письмової заяви однієї зі Сторін про припинення Договору за місяць до закінчення терміну його дії, Договір вважається продовженим на той самий строк.

У зв`язку із тим, що Договір укладався на 2007 рік та був автоматично продовжений ще на один календарний 2008 рік, строк дії Договору закінчився 31 грудня 2008 року. Письмових змін та доповнень до Договору щодо продовження строку його дії внесено не було.

Відповідно до п. 3.2.7. Договору, Користувач зобов`язаний звільнити жиле приміщення після закінчення обумовленого в Договорі строку проживання.

Однак, після закінчення строку дії Договору займане приміщення звільнене не було.

На підставі Листа вх. № 751 від 23 вересня 2014 року про проведення аналізу законності проживання у будівлі спеціального призначення військового містечка АДРЕСА_4 ) стали відомі обставини про те, що на даний час у вищеназваному приміщенні проживає колишня дружина військовослужбовця ОСОБА_2 - ОСОБА_1 одна.

Згідно рішення Шевченківського суду міста Києва від 13 вересня 2010 року, що набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає з ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.

Питання щодо організації надання житлової площі у гуртожитках Збройних Сил України врегульовані відповідними інструкціями, затвердженими наказами Міністра Оборони.

Відповідно до ч. 5 п. 6.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 (зі змінами) (надалі - Інструкція № 737), за відсутності службового жилого приміщення за рішенням командира військової частини особам офіцерського складу надаються приміщення в спеціально пристосованих казармах, будівлях і спорудах (далі - казарма) у розташуванні військової частини.

Відповідно до ч. З п. 6.1. Інструкції № 737, казарми - це будівлі, розташовані на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду.

Вищеназвана будівля за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_1 , будівля за № НОМЕР_4 та переобладнана для тимчасового приживання військовослужбовців.

Відповідно до п. 6.3. Інструкції № 737, місце для проживання в казармах надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті рішенням КЕВ (КЕЧ) району за клопотанням командира військової частини. Список розподілу місць для проживання в казармі затверджується начальником гарнізону.

Для прийняття рішення про надання місця для проживання в казармі командиром (начальником) військової частини подається клопотання начальнику КЕВ (КЕЧ) району на підставі рапорту про надання місця для проживання в спеціально пристосованій казармі

Відповідно до п. 6.4. Інструкції № 737, на підставі рішення про надання місця для проживання в казармі квартирно-експлуатаційний орган видає спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Спеціальний дозвіл дійсний на час навчання або проходження військової служби військовослужбовцем у ЗС України в цьому населеному пункті.

Рішення Квартирно-експлуатаційною частиною (місто Київ) про надання місця для проживання в казармі ОСОБА_1 не приймалось та спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі їй не видавався.

Крім того, спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі не видавався й колишньому чоловіку ОСОБА_1 - військовослужбовцю ОСОБА_2 на проживання його та членів його сім`ї.

Виходячи з норм ст.ст. 109, 128, 129 ЖК України, надання особі житлової площі без спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, і вселення за відсутності правочинного рішення щодо її надання є порушенням встановленого законом порядку і повинно визнаватися незаконним, а така особа підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, у відповідача немає законної підстави для проживання в вищеназваному житловому приміщенні.

Інструкція № 737 передбачає підстави виселення військовослужбовців із казарми.

Частиною 3 п. 6.11 зазначеної Інструкції № 737 передбачено, що підлягають виселенню з казарми без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу.

Згідно ч. З п. 6.11 Інструкції № 737 підлягають виселенню з казарми без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищевикладене, а саме що строк дії Договору № 128 від 01 січня 2007 року, укладеного між КЕЧ (м. Київ) та колишнім чоловіком ОСОБА_1 - військовослужбовцем ОСОБА_2 закінчився 31 грудня 2008 року і не продовжувався, відповідач є колишнім членом сім`ї військовослужбовця, спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі їй та її колишньому чоловіку не видавався, суд вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для подальшого проживання на спірній жилій площі.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224 228, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Квартирно-експлуатаційної частини (місто Київ) до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житла задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із займаного нею приміщення у будівлі, а саме кімнати № 412 будівлі № 15 військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційної частини (місто Київ) судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: