Справа № 489/6544/15-ц
Номер провадження 2/489/3106/15
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі-позивач або банк) до ОСОБА_3 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем основного зобов'язання у розмірі 10215,90 грн.

24.11.2015 до суду від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву. Вказує, що відповідач виплатив заборгованість і відповідно у Банку не може бути ніяких претензій до відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Надав суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 уклали договір № б/н від 12.05.2006, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» воно є правонаступником Закритого акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» з 30.04.2009.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєві від 17.02.2012 позовні вимоги задоволено частково. З відповідача на користь позивача було стягнуто - 5019,51 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2787,49 грн., процентів - 1732,02 грн., штрафу - 500 грн. Стягнута заборгованість порахована станом на 31.05.2011.

В судовому рішенні встановлено, що банк безпідставно нараховував підвищену відсоткову ставку (72 %). Рішення набрало законної сили.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені Договором.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови зазначеного договору.

Позивач просив суд стягнути з відповідача відсотки та штрафи, нараховані за період після винесення рішення суду від 17.02.2012. Зазначає, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашається, що є порушенням законних прав позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем 18.09.2012 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки встановлено, що відповідач фактично виконав рішення суду в повному обсязі.

В такому разі, посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_3 рішення суду виконано в повному обсязі, заборгованість сплачено, суд вважає обґрунтованими, що підтверджується наданням суду доказів існування такої обставини (постанова від 18.09.2012).

Позивач після винесення рішення суду продовжив нараховувати відсотки, оскільки заборгованість фактично сплачена не була.

Нарахування відповідачем процентів на тіло кредиту після погашення заборгованості за виконавчим листом (18.09.2012) є безпідставним, оскільки відповідач виконав зобов'язання по сплаті тіла кредиту, а нарахування відсотків на раніше нараховані відсотки не допускається. Таким чином, банк мав право нараховувати відсотки (але не в підвищеному розмірі) в період з 31.05.2011 по 18.09.2012.

Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності.

На питання суду чи між сторонами укладався договір про збільшення строку позовної давності представник позивача не вказав на докази які б підтверджували наявність такого договору.

Матеріали справи не містять доказів укладення договору про збільшення строку позовної давності.

Позивач звернувся до суду 02.10.2015, тобто до зобов'язань щодо сплати процентів нарахованих до 02.10.2012 підлягає застосуванню строк позовної давності у зв'язку з чим в задоволенні вимог про стягнення процентів належить відмовити.

Оскільки минув строк позовної давності до основної вимоги у вигляді достягнення процентів, то в задоволенні вимог про стягнення неустойки також належить відмовити.

Заперечення представника відповідача про те, що кредитного договору як такого не має є безпідставними, оскільки Цивільний кодекс України (ст. 640-646) передбачає можливість укладення договору шляхом обміну листами ат вчиненням дій, як-от написання заяви (анкети) про надання кредиту, з одного боку та прийняття рішення та видача кредитної картки з іншого боку.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі у зв'язку з безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв