ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8979/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Даниленка В.В.,

при секретарі Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, в якому зазначила, що 11 лютого 2011 року вона народила від відповідача ОСОБА_4 дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04 березня 2011 року. Дитина, ОСОБА_5, з моменту народження проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Батько дитини, відповідач ОСОБА_4, з моменту народження дитини і по даний час ухиляється від спілкування з позивакою з приводу виховання та утримання дитини, участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Від сплати аліментів, присуджених в користь позивачки рішенням Роздольненського районного суду АР Крим від 07.12.2011 р. ухиляється. Оскільки батьки позивачки постійно проживають на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим, у позивачки періодично виникає потреба виїжджати до них разом з дитиною, як і до інших країн ближнього і дальнього зарубіжжя, що неможливо зробити без згоди батька дитини, відповідача у справі, отримати яку через ухилення відповідача від спілкування з позивачкою та з її з відповідачем спільною дитиною неможливо. У зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду з позовними вимогами про надання їй дозволу на виїзд за державний кордон України, а також до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_2 без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, та надати їй дозвіл на оформлення документів дитини для виїзду за кордон України, а також до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_2 без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони справи мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2011 року серії НОМЕР_1.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 17.04.1986 р. батьками позивачки є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які, як вбачається з відміток про реєстрацію їхнього місця проживання у їхніх паспортах постійно проживають на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Роздольненського районного суду АР Крим від 07.12.2011 року з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею вісімнадцятиріччя, аліменти у розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2011 року. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2012 року державною виконавчою службою Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження про примусове виконання цього рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, вжиті державним виконавцем заходи з примусового виконання рішення результатів не дали - відповідач не з'являється до державного виконавця, аліменти на утримання дитини не сплачує. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, заборгованість Відповідача за аліментами станом на 01.12.2014 року складає 106 227, 24 грн.

В судовому засіданні встановлено, що в даний час позивачка проживає у місті Києві у орендованій квартирі, оскільки постійного житла у столиці не має. 15 червня 2015 року вона уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «Максимум» попередній договір купівлі продажу квартири, за яким вона набуде у власність квартиру у місті Києві для постійного у ній проживання разом з дочкою. Проте до набуття у власність квартири та доведення її до стану, придатного для проживання у ній разом з дитиною, оскільки вона не отримує від відповідача коштів на утримання дитини, тому вимушена звертатися за допомогою до своїх батьків, у неї існує потреба періодично відвідувати батьків разом з дитиною, для чого їй треба виїжджати на тимчасово окуповану територію Автономної республіки Крим. Крім того, для відпочинку та оздоровлення дитини, а також розширення її кругозору, сприяння духовному та інтелектуальному розвитку дитини як особистості у позивачки існує потреба тимчасово виїжджати разом з дитиною за кордон до інших країн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частинами 1 та 2 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

За Принципом 6 Декларації прав дитини малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю.

Отже, за умови, коли позивачка не має можливості отримати від відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію Автономної республіки Крим, суд вважає вимоги позивачки правомірними, та вбачає за можливе надати їй такий дозвіл на підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р. судові витрати у вигляді судового збору, витрат на відправлення відповідачеві телеграми про виклик до суду та публікацію про це оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», слід покласти на відповідача ОСОБА_3, стягнувши з нього на користь позивачки, ОСОБА_2, 487, 20 грн. для відшкодування сплаченого судового збору; 138, 02 грн. для відшкодування вартості відправлення відповідачеві телеграми про виклик до суду; 420, 00 грн. для відшкодування вартості публікації оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», а всього - 1045, 22 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за державний кордон України, а також до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_2 без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Надати дозвіл ОСОБА_2 на оформлення документів дитини для виїзду за кордон України, а також до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_2 без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у відшкодування сплаченого судового збору, вартості відправки телеграми про виклик до суду та публікації оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 1045, 22 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: