Справа № 462/8377/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи Львівська міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про демонтаж самочинно надбудованого мансардного поверху на частині площі горища будинку,

встановив:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобовязати відповідача ОСОБА_2, співвласницю квартири №2 на вул.Каганця, 29 у м.Львові, демонтувати за власні кошти самочинно надбудований мансардний поверх на частині площі горища будинку №29 на вул.Каганця у м.Львові, позначеного на плані 2-4, площею 24,2 кв.м. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, влаштувала мансардний поверх на частині площі горища будинку №29 на вул.Каганця у м.Львові. На підставі висновку міжвідомчої комісії розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 12.06.2014 року відповідача зобовязано демонтувати самочинне будівництво та привести планування квартири до попереднього стану в термін до 01.08.2014 року, однак, в добровільному порядку зазначене розпорядження відповідач не виконала, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечили, зазначивши, що в будинку на вул.Каганця, 29 у м.Львові знаходиться дві квартири, в одній з яких проживає сімя відповідача, в іншій сімя ОСОБА_4 Обидві квартири розташовані на першому поверсі, на другому поверсі знаходиться горище, яким мешканці квартир користувалися спільно, умовно поділивши на дві частини. Горище було в поганому стані, дах протікав, була пліснява, також погіршився стан перекриття між першим і другим поверхом. 21.09.2005 року на горищі сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено частину даху над квартирою ОСОБА_2, при цьому промокло перекриття між поверхами. Сімя відповідача змушена була провести ремонт квартири, яку залило водою, ремонт даху, а також провела реконструкцію горища, де, встановивши гіпсокартонні перегородки, облаштувала кімнату площею 24,2 м2, в якій проведене світло, встановлено газовий димохідний конвектор. З кімнати є вихід на балкон, який вони не встановлювали, бо він був від початку існування будинку. Із загального коридору на горищі є два входи: один у вказану кімнату, другі двері - на частину горища сусідів ОСОБА_4. Зазначили, що в матеріалах справи наявний висновок, згідно якого самочинна реконструкція квартири №2 з влаштованим мансардним приміщенням виконана без порушень ДБН. Проведена відповідачем реконструкція горища не порушує прав інших осіб, в тому числі сімї ОСОБА_4, оскільки вони мають окремий вхід на свою частину горища. Вважають позов безпідставним, так як демонтаж самочинного будівництва є крайньою мірою, і просять в задоволенні такого відмовити.

Представник третьої особи Львівської міської ради - ОСОБА_7 позов підтримала, зазначивши, що відповідач влаштувала мансардний поверх на площі горища без будь-яких дозвільних документів і таке самочинне будівництво порушує права мешканців квартири №1 цього будинку, а тому підлягає демонтажу за рахунок позивача. Просить позов задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_4 позовні вимоги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради підтримала та зазначила, що самочинно влаштований мансардний поверх на частині площі горища будинку №29 на вул.Каганця у м.Львові порушує права їхньої сімї, оскільки будівництво проведено без їхньої згоди, а частина влаштованого ОСОБА_2 мансардного поверху знаходиться над їхньою квартирою, тому просить позов задовольнити.

Треті особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проти позову заперечили і дали пояснення, що облаштований їхньою сімєю мансардний поверх не може порушувати прав мешканців квартири №1, оскільки має окремий вхід, а сусіди через інший вхід мають доступ до своєї частини горища. Також зазначили, що проведене будівництво зумовлене реконструкцією їхньої квартири після пожежі і її наслідків, покращенням житлових умов їхньої сімї, не може бути демонтованим, так як відповідає будівельним нормам. Просять в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_8, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та інвентаризаційної справи, що житловий будинок № 29 на вул.Каганця у м.Львові двохквартирний, одноповерховий з мезоніном, знаходиться в комунальній власності міста на балансі ЛКП «Левандівка».

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири №2 в даному будинку, іншими співвласниками якої є члени її сімї ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №19677-З від 31.08.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6272476 від 20.01.2005 року та довідкою з ЛКП «Левандівка» від 14.08.2014 року (а.с. 7, 21, 55). Власником квартири №1 є третя особа ОСОБА_4

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на мансардному поверсі в обємі існуючого горища влаштувала житлове приміщення, яке зображено в технічному паспорті ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 06.05.2014 року 2-4 площею 24,2 м2, з виходом на балкон 2-6 площею 0,6 м2, що знаходився в спільному користуванні з квартирою №1 (а.с. 19-20). Вхід в приміщення 2-4 окремий із загального коридору мансарди. Згідно даних цього технічного паспорта, інвентаризаційної справи, дане приміщення облаштоване самовільно.

Наведене стверджується також і поясненнями відповідача, яка повідомила суду, що після пожежі у 2005 році був проведений ремонт даху, після чого вона запропонувала ОСОБА_4 поділити горище, проте, отримала відмову, відтак відділила частину горища гіпсокартонними перегородками і облаштувала там спірне приміщення, провела туди світло, встановила для опалення газовий димохідний конвектор і користується цим приміщенням, при цьому здійснила це без отримання дозвільних документів органу місцевого самоврядування і без згоди власника квартири № 1.

Як вбачається з вказаних документів, на горищі як самочинно побудоване значиться також приміщення кладової 2-5 площею 1,0 м2. Разом з тим, суд, згідно положень ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, тому суд розглядав лише вимоги позивача про демонтаж приміщення 2-4 площею 24,2 м2.

Згідно ст.5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до ст.144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п.3.5. розділу V Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 16.04.2014 року звернулася до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про врегулювання конфлікту і вжиття заходів щодо припинення незаконних дій ОСОБА_2, яка самовільно зайняла і перегородила горище над її квартирою без її згоди, на прохання змістити перегородку відмовилась (а.с. 17).

Згідно вказаної заяви комісією ЛКП «Левандівка» було проведено обстеження з виходом на місце і 12.05.2014 року складено акт (а.с. 8), яким зафіксовано, що співвласник квартири № 2 ОСОБА_2 на мансардному поверсі будинку на вул.Каганця, 29 у м.Львові в обємі існуючого горища виконала житлове приміщення під літ.4 площею 24,2 м2, кладову під літ.5 площею 1,0 м2 та приєднано балкон під літ.6 площею 0,6 м2, що знаходиться в спільному користуванні з квартирою № 1, при цьому власниця квартири №1 ОСОБА_4 згоди на переобладнання горища не дає.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №371 від 12.06.2014 року «Про самочинне будівництво, здійснене гр.ОСОБА_2М.» (а.с. 5) затверджено висновок міжвідомчої комісії (а.с. 6), зобовязано відповідача в термін до 01.08.2014 року демонтувати самочинно надбудований мансардний поверх на частині площі горища будинку №29 на вул.Каганця у м.Львові та привести планування квартири до попереднього стану. На виконання цього розпорядження адміністрація ЛКП «Левандівка» попереджала відповідача про необхідність демонтажу мансардного поверху (а.с. 9-14), що відповідачем виконано у встановлений строк не було (а.с. 15), не демонтовано спірного приміщення на площі горища і на час розгляду справи у суді.

Згідно матеріалів справи, 30.04.2014 року адміністративна комісія при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради притягнула відповідача до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП, а саме: за самочинну реконструкцію квартири №2 на вул.Каганця, 29 у м.Львові, та наклала стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. (а.с.16).

Згідно п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

У відповідності до п.1.6.5 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішеннямвиконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року №835 житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.Самочинним будівництвом є перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту.

Зі змісту п.2.1 рішення Львівської міської ради №442 від 06.07.2007 року про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках на території м.Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду, власники квартир, які виявили бажання реконструювати квартиру з розширенням її за рахунок горища або за рахунок надбудови, звертаються у районну адміністрацію і подають документи згідно з переліком.

Попри наведені положення законодавства відповідач не надала доказів про надання їй уповноваженим на те органом місцевого самоврядування дозволу на проведення надбудови на спірному горищі чи на будь-яке інше використання цього горища або його частини в її інтересах, а відтак її дії по влаштуванню мансардного поверху за рахунок частини площі горища носять протиправний характер.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 ще у 1991 році зверталася у Виробниче обєднання житлово-комунального господарства Залізничного району м.Львова з питанням приєдання горища, проте листом від 12.02.1992 року № 3/7-60 (а.с. 79) їй було повідомлено, шо по протипожежним нормам горищне приміщення не підлягає приєднанню і не може використовуватись під господарські потреби, а тільки як горище.

Крім цього, суд бере до уваги, що відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, сантехнічне, електричне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_9 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), вирішено, що положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так , що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що ОСОБА_2 не отримала згоди власника квартири №1 ОСОБА_4 на відокремлення і зайняття частини горища, та що влаштоване на горищі приміщення 2-4 знаходиться частково над квартирою ОСОБА_4, а вихід на балкон, позначений в техпаспорті 2-6, який був у спільному користуванні власників двох квартир, можливий лише з приміщення 2-4, а відтак доступу до балкону мешканці квартири № 1 позбавлені, суд вважає, що влаштований позивачем мансардний поверх порушує права власника квартири №1 ОСОБА_4, яка зверталася про це із заявою до позивача (а.с.17), а в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову.

Відповідачем представлено суду звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку № 29 на вул.Каганця у м.Львові, згідно якого конструкції будинку знаходяться у задовільному технічному стані, а самочинна реконструкція кварти № 2, з влаштованим мансардним приміщенням виконана без порушень ДБН, крім порушень ДБН В.3.2-2-2009 п.8.10 (пряме сполучення санвузла з кухнею) необхідно виконати перепланування згідно проекту (а.с. 64-67), що також підтверджується проектом на відповідність діючим вимогам ДБН (а.с.71-79).

Попри наявність таких документів визначальним у справі є встановлене судом порушення прав власника квартири №1 на вул.Каганця, 29 у м.Львові, якій самовільне будівництво створює перешкоди в користуванні горищем, та й позивач Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, звертаючись з даним позовом, не покликалася на те, що відповідачем при будівництві порушено будівельні чи санітарні норми, вказано на інші підстави позову відсутність будь-яких дозвільних документів і згоди ОСОБА_4

Суд також не бере до уваги покликання відповідача і її представника, що на час розгляду справи не використано заходи щодо врегулювання питань самочинного будівництва, зокрема узаконення та погодження такого будівництва, оскільки відсутність погодження будівництва мансардного поверху на площі горища з ОСОБА_4, як співвласника цього допоміжного приміщення будинку, унеможливлює врегулювання питання самочинного будівництва, здійсненого відповідачем.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що ОСОБА_2самовільно, без дозвільних документів органів місцевого самоврядування, здійснила надбудовану мансардного поверху на частині площі горища, що порушує права власника іншої квартири будинку і відповідно співвласника горища, тому позов слід задовольнити, зобовязати відповідача демонтувати за власний кошт самочинно надбудований мансардний поверх на частині площі горища будинку №29 на вул.Каганця у м.Львові, позначений в технічному паспорті ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 06.05.2014 року 2-4 площею 24,2 м2.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору, сплаченого останнім при подачі позовної заяви (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, співвласницю квартири № 2 на вул.Каганця, 29 у м.Львові, демонтувати за власний кошт самочинно надбудований мансардний поверх на частині площі горища будинку № 29 на вул.Каганця у м.Львові, позначений в технічному паспорті ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 06.05.2014 року 2-4 площею 24,2 м2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (, код банку 825014, р/р 4672) 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.