Справа № 148/1109/15-ц
Р І Ш Е Н НЯ

Іменем України

10 червня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі : головуючого судді Саламахи О.В.

при секретарі Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тульчині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду 21.05.2015 звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Заява мотивована тим, що на початку травня 2015 року заявник звернулася до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області щодо оформлення пенсії. При перевірці документів було встановлено, що в архівних довідках № 189/1, 189/2 від 30.04.2015, виданих Тульчинським районним трудовим архівом, чорнобильському посвідченні серії НОМЕР_1 від 11.11.1992, допущено помилки і її ім'я вказано як ОСОБА_1, хоча у паспорті, свідоцтві про народження, трудовій книжці, свідоцтві про укладення шлюбу її ім'я ОСОБА_1.

У зв'язку з помилками у документах, ОСОБА_1 не може скористатися своїм правом на пенсійне забезпечення, а тому звернулася до суду і просить встановити факт належності їй документів: архівних довідок № 189/1, 189/2 від 30.04.2015, виданих Тульчинським районним трудовим архівом; чорнобильського посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.11.1992.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримала та наполягала на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи начальник юридичного відділу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області послалася на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, суд встановив, що згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 від 19.01.2000, картки фізичної особи-платника податків, свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.06.1963, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 16.05.1982, трудової книжки серії НОМЕР_5 від 01.08.1981, заявник записана як: ОСОБА_1 (а.с. 3-6, 8).

Відповідно до копії посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_1 від 11.11.1992, заявник записана як «ОСОБА_1» (а.с. 7), згідно довідок № 189/1 і № 189/2 від 30.04.2015, виданих КУ «Тульчинський районний трудовий архів», заявник записана за дошлюбним прізвищем як «ОСОБА_1» (а.с. 12- 13).

Довідкою № 146 від 06.05.2015, виданою Ганнопільською сільською радою, встановлено, що ОСОБА_1, 1963 року народження і ОСОБА_1, 1963 року народження, є однією і тією ж особою, яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений заявником залишити за стороною.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 11, 15, 18, 57-60, 88, 209-213, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1, правовстановлюючих документів, а саме: посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_1 від 11.11.1992, виданого на ім'я «ОСОБА_1» та довідок № 189/1 і № 189/2 від 30.04.2015, виданих Комунальною Установою «Тульчинський районний трудовий архів», на ім'я «ОСОБА_1».

Судові витрати залишити за стороною.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: