АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1728/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/9173/13-ц Назаренко О.В.
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Піддубного Р.М., Малінської С.М.

за участі секретаря - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання правочинів недійсними та частково недійсними ,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" ( далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" ) звернулося до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 23 липня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП БАНК") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 117 844,65 Швейцарських франків, які ОСОБА_2 отримала та зобов'язалася повернути зі сплатою процентів у порядку та в розмірах, обумовлених Кредитним договором.

Проте, у порушення умов вказаного кредитного договору ОСОБА_2 свого зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 04.06.2014 року складає 112894,37 Швейцарських франків основної суми боргу, що дорівнює 1488512 26 коп., 7834,29 Швейцарських франків відсотків, що дорівнює 103302 грн., 36 коп.

10 грудня 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, що був укладений між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2, у зв'язку з чим ТОВ "ОТП Факторинг Україна" набуло прав кредитора до ОСОБА_2

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі 112 894, 34 Швейцарських франків, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленому НБУ станом на 12.08.2013 року складає 980285,94 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 55500,29 грн., що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленому НБУ станом на 12.08.2013 року складає 481921,01 грн.; пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 5041008,31 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3441,00 грн.

Не погоджуючись з позовними вимогами ТОВ « ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою в якій просила визнати недійсним п.4.1.1 п. 4 частини 2 Кредитного договору від 23.07.2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а також просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року, укладений між ТОВ «ОТП Факторинг» та ПАТ « ОТП Банк»

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року позов ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" 1488512 грн. 26 коп. основної суми боргу, 103302 грн. 36 коп. заборгованості по сплаті відсотків та 795907 грн. 31 коп., а всього стягнуто за цим рішення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" 2387721 грн. 93 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 3441 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року виправлено описки у рішення суду від 29 грудня 2014 року.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції по справі рішенням, відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовних вимог.

В обгрунтвання своєї скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті. Зокрема апелянт вважав, що висновки суду першої інстанції щодо незастосування судом до спірних правовідносин строків давності є порушенням норм матеріального права та підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з положень статей 256, 257, 261, 512, 525, 526, 551, 631 ЦК України та тих обставин, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту утворилась заборгованість у сумі 1488512 грн. 26 коп. основної суми боргу, 103302 грн. 36 коп. заборгованості по сплаті відсотків та 795907 грн. 31 коп

З висновком суду першої інстанції про розмір виданого кредиту, умови кредитування та переходу права кредитора до позивача, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які зібрані у справі та оцінені у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України .

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в межах строку позовної давності, виходячи з наступного.

23 липня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП БАНК") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 117 844,65 Швейцарських франків, які ОСОБА_2 отримала та зобов'язалася повернути зі сплатою процентів у порядку та в розмірах, обумовлених Кредитним договором.

За умовами кредитування відповідач зобов'язалася здійснювати повернення кредиту щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом (п. 1.5. кредитного договору).

Отже, поряд з установленням строку дії договору - 24 липня 2023 року як дати остаточного повернення кредиту у повному обсязі, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

З виписки особового рахунку вбачається, що останній платіж, який було здійснено ОСОБА_2 відбувся 28.07.2010 року ( а.с. 88).

З позовною заявою до суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося за захистом свого порушеного права - 02.10.2014 року, тобто за межами строку позовної давності (а.с.1-3).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

В судове засідання суду першої інстанції відповідачем та її представником була подана заява про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, крім цього вказане клопотання міститься й в апеляційній скарзі.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування строків позовної давності до кредитних правовідносин, викладеними у постановах № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, правовий висновок Верховного Суду України та те, що кінцевий термін повного погашення кредиту встановлено сторонами до 4 червня 2014 року, а строки чергових платежів визначено місяцями, апеляційний суд вважає, що є підстави для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів.

Посилання представника позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на той факт, що ними 01.07.2011 року на адресу відповідача було направлено досудову вимогу і тому строк позовної давності не може бути застосований, судова колегія вважає безпідставним. З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання суду першої інстанції вказані документи не надавалися, питання щодо можливості їх доручення до матеріалів справи не вирішувалося, крім цього, представник відповідача пояснив, що ОСОБА_2 жодного повідомлення від позивача не отримувала. Також судова колегія критично відноситься до вказаних документів, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що вказане повідомлення направлялося відповідачу.

З врахуванням наведеного, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України на підставі вимог пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором23.07.2008 року з ОСОБА_2 у зв'язку з пропуском строку позовної давності .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 253, 256 - 257, 267 ЦК України, судова колегія судової палати,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення суми скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: