Справа №Справа № 463/3523/15-ц
Провадження №2/463/1563/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди,

зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про визнання правочину нікчемним, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на її користь 5893,75 грошових коштів за депозитним договором та 3000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.05.2013р. між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу № 1230475 «Депозитний на імя фізичної особи», за умовами якого вона розмістила на депозитному рахунку в банку 5000 грн. строком на 13 місяців із виплатою процентів розмірі 16,5 % річних. Такий договір укладався в робочий час в приміщенні банку і в її присутності працівник банку ОСОБА_3 засвідчила його печаткою. Ще до закінчення договору довідалась, що стала жертвою злочинних дій працівника банку ОСОБА_3, відносно якої відкрито кримінальне провадження. В рамках кримінальної справи не предявляла цивільного позову і на її заяву про повернення коштів отримала відмову з тих підстав, що внесені нею кошти не надходили до каси банку, а депозитний договір не зареєстрований в системі обліку банку. Вважає, що письмова форма договору банківського вкладу є дотриманою. Невідповідність заяви про прихід готівки вимогам чинного законодавства, що також було підставою відмови у видачі коштів вважає необґрунтованим, оскільки саме на відповідача покладається відповідальність за дотримання його працівниками цих вимог, в той час як вона таких вимог не зобовязана знати. Відсутність реєстрації договору у системі обліку банку також не вважає підставою для відмови в позові, оскільки письмова форма договору вважається дотриманою і у випадку наявності документа на підтвердження внесення грошових коштів. Через такі дії банку позбавлена можливості отримати свій вклад, і тому внесені нею кошти та відсотки за користування ними, що в загальному становить 5893,75 грн. просить стягнути в примусовому порядку.

В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди покликається на те, що відмова банку, а також інформація про злочинні дії, вчинені відносно неї спричинили душевні страждання та хвилювання. Перенесений у звязку з цим стрес та різке погіршення стану здоровя виключно негативно вплинуло на її звичний ритм життя. Ступінь моральних страждань оцінює до розміру 3000 грн., які також просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» предявив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання нікчемним договору № 1230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, укладений 15.05.2013р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1

В обґрунтування зустрічних позовних вимог покликається на те, що після звернення відповідача ОСОБА_1 з заявою про повернення коштів за договором на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи № 1230475 від 15.05.2013р. та після проведеної внутрішньої перевірки встановлено, що в системі обліку банку такий не зареєстрований, а кошти за таким договором до каси банку не вносились, внаслідок чого банк не може нести обовязку з їх повернення. Письмова форма договору банківського вкладу підтверджується самим договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа встановленої форми. Заява на прихід готівки, що долучена відповідачем не може вважатись належним доказом внесення коштів, а отже і дотриманням письмової форми, оскільки така заява не передбачена нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Крім того, у ній невірно зазначено найменування банку, номер рахунку на який внесено кошти є відмінним він номера рахунку вказаного в договорі та відсутній відбиток печатки або електронний підпис працівника банку. Крім того, спірний договір також за своєю формою не відповідає типовій формі договору про вклад, яка затверджена Постановою правління АТ «Ощадбанк», що є додатковим підтвердженням відсутності між сторонами договірних зобовязань. Оскільки всі ці умови свідчать про недотримання письмової форми договору банківського вкладу, вважає його нікчемним, з приводу чого предявив згаданий зустрічний позов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримала, крім вищенаведеного, додатково пояснила, що на момент укладення договору внесла 1000 грн., а 4000 грн. були перераховані на депозитний рахунок в безготівковій формі безпосередньо працівником банку у день укладення договору, про що їй було видано заяву про прихід готівки. Тому вважає що письмова форма договору є дотриманою, внаслідок чого грошові кошти за таким договором підлягають примусовому стягненню, разом з оціненою нею моральною шкодою, яка заподіяна протиправною відмовою. Тому первісний позов просить задовольнити, що виключає можливість задоволення зустрічного позову. В його задоволенні просить відмовити, вважаючи його необґрунтованим.

Представник відповідача за первісним позовом згідно належної довіреності від 17.06.2015р. ОСОБА_2 вимоги первісного позову заперечив, оскільки вважає що між сторонами при укладенні спірного договору не дотримано письмової форми. В задоволенні такого позову просить відмовити, і одночасно, задовольнити зустрічний позов, оскільки недотримання письмової форми договору банківського вкладу тягне за собою його нікчемність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, а в задоволенні зустрічного відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2013р., ОСОБА_1 з однієї сторони, та АТ «Державний ощадний банк» Філії Львівського міського відділення в особі завідуючого відділенням ОСОБА_3 з другої сторони підписано договір № 1230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, за умовами якого ОСОБА_1 внесла, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № 1230475 кошти в сумі 5000 грн. строком на один рік один місяць із виплатою процентної ставки в розмірі 16.5 % річних (а.с.6).

На підставі такого договору позивачу за первісним позовом видано заяву про прихід готівки № 1230475 (а.с.5).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно вимог ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12.2003р. № 516 (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно п. 2.9 гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Положення ч.3 ст. 1058, ч.2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Відтак, згідно наведених вище норм закону, відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів у національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта у день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Письмова форма спірного договору підтверджується наведеним вище договором банківського вкладу. Крім цього, підтвердженням отримання від відповідача ОСОБА_1 грошових коштів є наявна в матеріалах справи заява про прихід готівки №1230475 від 15.05.2013 року, яка відповідає вимогам п. 2.9 гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що спірний договір відповідає вимогам названих норм, оскільки має просту письмову форму і містить всі умови, необхідні для договору даного виду: розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Разом із тим згідно із ч. 2 ст 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Виходячи зі змісту ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 8 гл. 2 розд. III Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Тому суд вважає додержаною письмову форму спірних договорів банківського вкладу, а відтак підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання правочину нікчемним, не вбачає.

Суд не приймає до уваги посилання представника АТ «Ощадбанк» на невідповідність змісту заяви на прихід готівки від 15.05.2013 року так як у правовідносинах сторін, касові операції проводили працівники банку, внаслідок чого ОСОБА_1 не може бути відповідальною за порушення працівниками банку положень нормативно правових актів у сфері банківської діяльності. Видана банком заява містить підпис посадової особи в межах її повноважень, а отже, є документом бухгалтерського обліку, складалась банком, і за його відповідність вимогам нормативних актів несуть відповідальність працівники банку.

Посилання представника АТ «Ощадбанк» на те, що кошти від відповідача за спірним договором до каси банку не надходили і рахунок по згаданому депозитному договору не відкривався, суд до уваги не бере, оскільки ці обставини не спростовують факту передачі відповідачем коштів відповідальним працівникам банку, тим більше, що проведення по касі отриманих коштів та відкриття рахунків є обов'язком працівників банку і не могло залежати від волі вкладника.

Крім того, не може бути прийнято до уваги покликання про відсутність у системі обліку банку реєстрації спірного договору.

Під час розгляду цивільної справи № 6-20цс12, ВСУ сформулював правову позицію, згідно з якою розяснив, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Таким чином, суд вважає встановленим факт укладення договору №1230475, на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 15.05.2013 року, та передачі цього ж дня ОСОБА_1 на виконання умов вказаного договору грошових коштів в сумі 5000 грн., які до того ж, як пояснила позивач за первісним позовом і проти чого не заперечив представник відповідача, лише в частині яка становить 1000 грн. перераховувались готівково на вкладний рахунок. Інша частина вкладу була перерахована на рахунок у безготівковій формі.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено, що ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Оскільки сторонами не заперечується факту невиконання умов договору щодо повернення банківського вкладу, а в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження ознака нікчемності цього договору внаслідок недотримання письмової форми, перешкоди для примусового стягнення суми вкладу та відсотків за користування ним відсутні.

Згідно розрахунку заборгованості, який проведений позивачем та перевірений судом, загальна сума неповернутого вкладу та відсотків за період 13 місяців становить 5 893,75 грн., і тому, дану вимогу слід задовольнити в повному обсязі.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до змісту ст. 611 ЦК України, відшкодування збитків та моральної шкоди, як правовий наслідок порушення зобовязань настає у випадку, якщо він встановлений у договорі або законі.

Оскільки умовами спірного договору та законом не передбачено такого правового наслідку як відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання умов договору банківського вкладу, дана вимога задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з ПАТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 243,60 грн., які підлягали сплаті згідно із Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 203, 215, 509, 526, 533, 625, 629, 1058-1061 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (м. Київ, вул. Госпітальна, 12г, ) на користь ОСОБА_1 (м. Львів, вул. Пасічна, 54/20) 5893,75 грн. (пять тисяч вісімсот девяносто три грн. сімдесят пять коп.) за Договором № 1230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 15.05.2013 року.

В задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

В зустрічному позові Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про визнання правочину нікчемним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.