АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2972/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, яким, з урахуванням подальших уточнень, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 83851,33 грн., мотивуючи про те, що внаслідок неналежного виконання позичальником за кредитним договором своїх зобовязань у нього перед банком виникла заборгованість про стягнення якої просить позивач.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.10.2015 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне повернення коштів у сумі 5761,94 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог банку скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вказує на те, що кредитним договором не передбачено можливість нарахування пені на заборгованість; позивач просив стягнути заборгованість, а не пеню, при цьому у розрахунку заборгованості, наданому банком, указано, що основну суму боргу погашено; на думку апелянта з викладеного вбачається вихід суду за межі позовних вимог; п.7.1 кредитного договору встановлено вид відповідальності, який не передбачено законодавством; цей пункт кредитного договору є нікчемним.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Фактично апеляційні доводи зводяться до оспорювання підстав стягнення з відповідача не пені, а неустойки, що й визначає межі апеляційного розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач після закінчення строку дії кредитного договору мала прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 52220,75 грн., яку сплатила за час розгляду справи, тобто виконала взяті на себе зобовязання, що свідчить про відсутність на момент розгляду справи збитків. Указане дало підстави суду згідно ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки (пені), яка виникла внаслідок несвоєчасного виконання позичальником своїх кредитних зобовязань, яка належить до стягнення з позичальника на користь банку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007 позивач - АК «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», як кредитор, надав відповідачу, як позичальнику, кредит в сумі 230000,00 грн., а відповідач зобовязався повернути кредит до 03.10.2008, сплачуючи позивачу щомісячно в строк до 10 числа наступного місяця відсотки у розмірі 18 % річних. Згідно п.2.5 кредитного договору погашення заборгованості позивальника здійснюється у наступній черговості: у першу чергу погашається прострочена заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); у другу чергу погашається строкова заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; у третю чергу погашається прострочена заборгованість за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); у четверту чергу погашається строкова заборгованість зі сплати комісій; у шосту чергу погашаються нараховані штрафні санкції; у сьому чергу погашаються інші витрати банку.

Далі 03.10.2008 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору та відповідно збільшено відсоткову ставку до 21,00% річних та змінено термін повернення кредиту до 28.11.2008, а суму кредиту зменшено до 140 000,00 грн.

28.11.2008 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору в якому збільшено відсоткову ставку до 25,50% та змінено термін повернення кредиту до 02.03.2009.

02.03.2009 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору в якому збільшено відсоткову ставку до 26,00%, змінено термін повернення кредиту до 03.04.2009, а суму кредиту зменшено до 90000,00 грн.

04.04.2009 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору в якому змінено термін повернення кредиту до 04.07.2009, а суму кредиту зменшено до 45000,00 грн.

07.10.2009 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору в якому змінено термін повернення кредиту до 08.01.2010 та п.2.1 кредитного договору в якому встановлено графік погашення кредиту.

08.01.2010 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору в якому змінено термін повернення кредиту до 10.04.2010, а суму кредиту зменшено до 27000,00 грн.

12.04.2010 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №7 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору в якому змінено термін повернення кредиту до 12.07.2010.

12.07.2010 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №8 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору, яким змінено термін повернення кредиту до 14.10.2010.

14.10.2010 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №9 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007, якою викладено у новій редакції п.1.1 та змінено термін повернення кредиту до 15.10.2011, а суму кредиту збільшено до 40000,00 грн.

19.11.2010 між АК «Брокбізнесбанк» та капустіною Л.М. укладено додаткову угоду №10 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007 та викладено у новій редакції п.1.1 кредитного договору, яким змінено термін повернення кредиту до 15.10.2011, а суму кредиту збільшено до 530000,00 грн.

17.10.2011 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №11 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007 та викладено у новій редакції: п.1.1 кредитного договору, яким змінено термін повернення кредиту до 17.10.2012 та зменшено відсоткову ставку до 21,5% річних; п.2.1 - змінено графік погашення кредиту та вставлено графік погашення згідно додатку №1; п.1.4 - встановлено сукупну вартість кредиту згідно додатку №1.

05.12.2011 між АК «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №12 до кредитного договору №323п-2007 від 19.12.2007 та викладено у новій редакції п.2.1 кредитного договору, яким змінено графік погашення кредиту та вставлено графік погашення згідно додатку №2.

Позивач свої договірні зобовязання виконував належним чином, надаючи відповідачу кредитні кошти, що сторонами у справі не оспорюється.

Відповідач здійснювала повернення кредиту наступним чином: 03.10.2008 90000,00 грн., 02.03.2009 50000,00 грн., 30.04.2009 45000,00 грн., 16.10.2012 135000,00 грн., 09.11.2012 - 104000,00 грн., 10.12.2012 - 45000,00 грн.

На дату звернення до суду 09.01.2014 відповідач мала заборгованість перед банком по тілу кредиту у сумі 52 220,75 грн., яку погасила 14.02.2014.,тобто вже під час розгляду судом даної справи по суті спору.

З викладеного вище та розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідач допустила прострочення повернення тіла кредиту та відсотків за його користування.

У п.7.1 кредитного договору вказано, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п 1.1. цього договору, від суми простроченої заборгованості.

Викладене спростовує апеляційні доводи про те, що кредитним договором не передбачено можливість нарахування пені на заборгованість.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою; ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; ч.3 ст.551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Саме виходячи із вказаних фактичних обставин справи та норм законодавства суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача пені, зменшивши її розмір згідно ч.3 ст.551 ЦК України, врахувавши повернення відповідачем усієї суми кредиту на час розгляду справи та відсутність збитків у банку.

Колегія суддів враховує, що сторони у справі не оспорюють правильність розрахунку судом першої інстанції пені, який колегія суддів вважає вірним, та можливість зменшення її розміру.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що позивач не просив стягнути з відповідача пеню, що, на думку апелянта, свідчить про вихід суду за межі позовних вимог при ухвалення оскарженого рішення, так як це спростовується змістом позовних вимог, розрахунками заборгованості та правовою позицією представника банку у судовому засіданні.

Погашення суми основного боргу не звільняє позичальника від необхідності сплатити неустойку, встановлену договором, у разі наявності прострочень у сплаті кредитних платежів, що мало місце у даному випадку.

Також не можна погодитися з апеляційними доводами про те, що п.7.1 кредитного договору встановлено вид відповідальності, який не передбачено законодавством, в силу чого цей пункт кредитного договору є нікчемним.

Зі змісту ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України та п.7.1 кредитного договору слідує, що у даному випадку мова йде саме про стягнення неустойки у формі пені, оскільки її розмір обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання про що вказано у договорі.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :