АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/444/15 Головуючий 1 інстанції Єлізаров І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 17 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СІТІ Лайф 2000» про стягнення суми невиплаченої заробітної плати та інших платежів, зобов'язання про вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «СІТІ Лайф 2000» про стягнення суми невиплаченої заробітної плати та інших платежів, зобов'язання про вчинення дій.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він був прийнятий на посаду звальщика лісу в ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000». 01.04.2011 року ним була написана заява на ім'я директора ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» ОСОБА_4 про прийом на посаду звальщика лісу. Йому було доручено виконання роботи по видаленню та кронуванню дерев в Дзержинському районі та інших районах м. Харкова, до виконання цих робіт він приступив до роботи. Оплата праці повинна була виконуватись за відрядною формою, згідно об'єму видалених та кронованих дерев, однак, не менш 5000,00 грн. після всіх відрахувань.. Окрім цього повинні були бути компенсовані витрати на придбані засоби роботи, паливно-мастильні матеріали, транспортні витрати та інші.

Вважав, що між ним та ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» 01.04.2011 було укладено безстроковий трудовий договір, та зазначав що, в його обов'язки входило знесення та кронування дерев, вказаних представниками відповідача, їх подрібнення та прибирання сміття з погрузкою на автомобілі та трактори, які він знаходив самостійно та сам розраховувався з водіями. В подальшому ці витрати на оплату автотранспортних послуг оплачувались відповідачем. Відповідачем для виконання робіт надавались за його рахунок автовишки та подрібнювачи деревини. Всі інші засоби, зі слів позивача, а саме: бензопили з ланцюгами та запчастинами, високорізи, канати, ручний інструмент, засоби безпеки, спецодяг та інше, забезпечувались ним самостійно за власні кошти, також як і паливно-мастильні матеріали до бензопил.

Зазначав, що відповідач зі своїми працівниками, в тому числі з ним особисто, організовував роботу таким чином: щоп'ятниці о 9:00 години на нарадах у Департаменті житлового господарства Харківської міської ради приймалося протокольне доручення, перелік сухих та аварійних дерев, які потребували знесення та перелік дерев, які потребували кронування. Представники відповідача, які були присутні на цих нарадах, отримували протоколи, які визначали перелік робіт відповідача на наступний робочий тиждень та в яких вказувались адреси, за якими потрібно було знести чи кронувати дерева. Ці протоколи передавались відповідачем своїм працівникам, кожен з яких відповідав за виконання робіт в певному районі міста Харкова.

Вважав, що він разом з іншими працівниками отримував завдання на наступний робочий тиждень на знесення дерев в Московському районі, та інших районах міста. Після виконання робіт підписувались первинні документи встановленого зразку про виконані роботи в начальників дільниць комунального підприємства «Жилкомсервіс» та в дільницях комунального підприємства «Харківблагоустрій», після чого в головних філіалах КП «Харківблагоустрій» ці документи завірялись печатками.

Також, зазначав, що ОСОБА_4 декілька разів видавав грошові кошти робітникам відповідача. Отримані ним від відповідача кошти лише частково покривали понесені ним витрати на виконання робіт, тому 18.12.2014 р. позивач подав на ім'я директора «СІТІ ЛАИФ 2000» заяву про звільнення з роботи з 31.10.2012 на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України через невиконання ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» законодавства про працю в частині виплати заробітної плати. За твердженням позивача, після отримання цієї заяви про розірвання трудового договору заперечень з боку відповідача не було, тому він вважав, що відповідач погодився з тим, що 31.10.2012 був його останнім робочим днем.

Однак зі слів позивача, в день звільнення відповідач не ознайомив його з наказом про звільнення, не оформив належним чином трудову книжку, не провів розрахунки.

Підтвердженням свого працевлаштування вважав те, що він поряд з іншими працівниками відповідача вказаний в тендерній документації в якості штатної одиниці відповідача в «Довідці щодо наявності працівників відповідної кваліфікації» поданої відповідачем до департаменту житлового господарства Харківської міської ради на дату проведення конкурсних торгів. Також підтвердженням виконання ним робіт для відповідача вважав акти виконаних робіт за листопад 2012 р., які підписані 22.11.2012 та акт за грудень 2012.

Також зазначав, що по кожному знесеному дереву він має схему розташування цього дерева та фотографії цього дерева.

У зв'язку з цим був змушений звернутись до суду з позовом та просив стягнути з відповідача 204 925,52 грн., що складається з: боргу по невиплаченій заробітній платні (105 000,00 грн.), суми індексації заробітної платні (65,000 грн.), суми компенсації за невикористані дні щорічної відпустки (7078,68 грн.), суми вихідної допомоги (15 000,00 грн), суми грошових коштів за час затримки розрахунку (55 721,84 грн.), компенсації витрат на виконання робіт (7 060,00 грн.) та компенсації моральної шкоди (15 000,00 грн.)

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову та скасувати запобіжні заходи з наступних підстав.

Представник відповідача зазначав, що ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» самостійно не виконувала роботи по зносу та кронуванню аварійних дерев, а уклала договір, на підтвердження чого надав договір та акти виконаних робіт, підписані між ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» та ТОВ «Будівельна компанія «Харківбудмонтаж».

Крім того, деякі документи, подані позивачем на підтвердження своїх вимог зовсім не мають підпису, печатки, та є лише розпечатками з комп'ютера і не є доказами. Також позивач зовсім не надав якості доказів копії заяви про прийняття на роботу та заяви про звільнення з роботи, на які посилається позивач в своєму позові.

Позивач не перебував у трудових відносинах з ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000», ніяких робіт по замовленню ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» не виконував, а наявність прізвища ОСОБА_5 у «Довідці щодо наявності працівників відповідної кваліфікації» не може підтвердити, що це прізвище саме ОСОБА_6. Представник зазначив, що для подачі документів на тендерну комісію здійснювалися переговори с потенціальними працівниками відповідної кваліфікації, відбувався збір їх даних, але потім керівництво фірми прийняло рішення не наймати працівників, а укласти договір субпідряду з ТОВ «Будівельна компанія «Харківбудмонтаж» для виконання робіт.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17 жовтня 2014 року в позові ОСОБА_1 - відмовлено.

Скасовано арешт на грошові кошти в розмірі позовних вимог ОСОБА_1 в сумі 204295,52грн., які знаходяться на поточному рахуноку ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000», накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова 29.08.2014 року.

Скасовано арешт на грошові кошти в розмірі позовних вимог ОСОБА_1 в сумі 204295,52грн., на всіх поточних рахунках, які належать ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000, що знаходяться в інших банках України, накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова 29.08.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, неповноту встановлення судом обставин, які мають значення для справи, порушення невідповідність висновків обставинам справи, неповнота та необ'єктивність при дослідженні доказів, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено порушення його і прав, оскільки не доведений факт перебування у трудових відносинах з відповідачем, не доведений факт укладання контакту або угоди між ним та відповідачем, що є особливою формою трудового договору, в яких зазначені умови матеріального забезпечення, у тому числі й оплата праці на підставі чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідності із зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно вимог ст..117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Звертаючись із даним позовом позивач просив стягнути на його користь суму невиплаченої заробітної плати та інших платежів, зобов'язання про вчинення дій.

При цьому жодних доказів знаходження у трудових відносинах з відповідачем не надано.

Посилання позивача на акти виконаних робіт за листопад 2012 року обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції та не приймаються колегією суддів ,оскільки ці акти укладались між ТОВ «СІТІ ЛАЙФ 2000» та Департаменту житлового господарства м.Харкова. (а.с.12-22).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що позивач працював в Департаменті житлового господарства м.Харкова.

Судом було запропоновано представнику відповідача надати для огляду трудову книжку, однак, трудова книжка позивача надана не була.

Отже, жодних доказів знаходження позивача у трудових відносинах з відповідачем суду не надано.

Не надано позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, доказів щодо суми заборгованості по заробітній платі, оскільки будь-яких доказів знаходження в трудових відносинах з відповідачем, ним не надано, не зрозуміло з якого розрахунку визначена ця сума позивачем.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 17 жовтня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -