Справа №583/397/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Олійник О.В.
Номер провадження 22-ц/788/1119/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Білецького О. М. , Кононенко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайнного суду Сумської області від 05 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про зміну дати і формулювання причин звільнення, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, в якому вказувала, що вона працювала у відповідача на посаді апаратника мукорозмольного цеху.

10 лютого 2015 року вона подала заяву про звільнення внаслідок невиконання роботодавцем трудового законодавства та умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, утім відповідач протиправно звільнив її на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП через відмову від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці й не видав їй трудову книжку.

Вказаними порушеннями її законних трудових прав їй було спричинено моральну шкоду.

Посилаючись на викладене, позивачка з урахуванням уточнених вимог просила спонукати відповідача до видачі трудової книжки та довідки про середню заробітну плату, змінити формулювання причин звільнення її з роботи і дату звільнення з 10 лютого 2015 року на день вирішення справи в суді, а також стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення судом рішення, вихідну допомогу у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2015 року, виправленим ухвалою від 08 травня 2015 року, на часткове задоволення вказаного позову постановлено стягнути з ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки в розмірі 343 грн. 02 коп. з наступним утриманням з даної суми всіх податків та обов'язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду від 08 травня 2015 року зобов'язано ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України внести запис у трудову книжку ОСОБА_3, згідно з яким днем її звільнення з посади апаратника борошномельного виробництва за п. 6 ст. 36 КЗпП України вважати 13 лютого 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду змінити, задовольнивши її позовні вимоги у повному обсязі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 20 липня 2006 року працювала у відповідача на посаді апаратника борошномельного виробництва (а. с. 25).

Зі складеного 25 жовтня 2014 року ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України економічного обгрунтування по цьому підприємству слідує, що у зв'язку з перевищенням витрат над доходами є необхідність у встановленні неповного робочого тижня, крім підрозділів, які потребують цілодобової праці, з двох робочих днів по сім годин та п'ятьма вихідними днями (а. с. 101-103).

Наказом по ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України № 214 від 17 листопада 2014 року «Про зміну істотних умов праці» у зв'язку із зменшенням обсягів виробництва, відсутністю запланованих об'ємів зерна на зберіганні запроваджено для працівників з 26 січня 2015 року неповний робочий тиждень, крім структурних підрозділів, які потребують цілодобової праці, з двох робочих днів по 7 робочих годин з 08:00 до 16:00 години з обідньою перервою з 12 до 13 години та з п'ятьма вихідними днями (а. с. 93).

Наказом № 215, виданого в цей же день, працівників було попереджено про зміну істотних умов праці - встановлення неповного робочого часу з 26 січня 2015 року. Пунктом 5 цього документа працівникам протягом не більше двох місяців з дня ознайомлення з ним наказано подати адміністрації письмові заяви про згоду або відмову продовжувати роботу в нових умовах (а. с. 21).

Від підпису про ознайомлення з даним наказом позивачка відмовилася (а. с. 74).

25 жовтня 2014 року адміністрація відповідача повідомила профспілковий комітет ДП «Охтирський КХП» про зміну істотних умов праці на виробництві (а. с. 100).

З 05 січня по 09 лютого 2015 року ОСОБА_3 за наказом № 91-в від 23 грудня 2014 року перебувала у відпустці (а. с. 64, 65).

Заяви про свою згоду чи незгоду працювати в нових умовах, як вимагалося у зазначеному вище наказі, вона не подала.

До того ж, те, що вона не бажала продовжувати роботу в нових умовах на цьому підприємстві підтвердили допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Після виходу її з відпустки на роботу 10 лютого 2015 року на вимогу в.о. генерального директора ОСОБА_7 старший інспектор відділу кадрів ОСОБА_8 підготувала наказ № 8-к, яким позивачка була звільнена з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України, з видачею вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати (а. с. 22).

Згідно з актом, складеним 10 лютого 2015 року о 09 год. 55 хв. комісією у складі головного інженера ОСОБА_7 радника ОСОБА_4, головного бухгалтера ОСОБА_6, начальника млину ОСОБА_5 позивачка відмовилася від ознайомлення з наказом про її звільнення (а. с. 75).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

За таких умов, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що у відповідача були всі законні підстави для звільнення позивачки за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Подана ж позивачкою після оформлення її звільнення 10 лютого 2015 року о 15 год. 55 хв. заява про припинення трудових відносин у зв'язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю та умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а. с. 72, 104 зв.) правового значення для вірного вирішення спору не має.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки видачі трудової книжки по день ухвалення рішення, то суд вірно задовольнив їх лише частково, оскільки трудову книжку, надіслану відповідачем через підприємство експрес - доставки, позивачка за її заявою від 10 лютого 2015 року (а. с. 4) отримала 13 лютого 2014 року (а. с. 27, 28, 30), що вона визнала і в суді апеляційної інстанції.

Належних та допустимих засобів доказування, які б свідчили про іншу дату отримання позивачкою трудової книжки, вона усупереч з вимогами ст. 60 ЦПК України не надала.

З урахуванням викладеного оскаржене рішення суду в частині вирішення позовних вимог про зміну дати і формулювання причин звільнення, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги стосовно до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК слід залишити без змін.

Що ж стосується вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення цієї вимоги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З огляду на це та за встановлених судом обставин, які свідчать про порушення трудових прав позивачки щодо невиплати їй роботодавцем грошових сум за затримку видачі трудової книжки, з відповідача на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути 150 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Такий розмір відповідає характеру протиправних дій відповідача, глибині моральних страждань позивачки та ґрунтується на принципах розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 20 грн. 06 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 грн. 65 коп. - в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайнного суду Сумської області від 05 травня 2015 року в даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про відшкодування моральної шкоди скасувати та ці вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_3 150 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь держави 20 грн. 06 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 грн. 65 коп. - в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -