АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8723/15 Справа № 185/7728/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю,А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року та ухвалити нове про відмову банку в задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідачка вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги обставини справи, що мають істотне значення для справи / а. с. 144-145 /.

Зазначеним рішенням від 16.07.2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 12.01.2008 р. у розмірі 4683, 39 долари США, що, за курсом 9,28 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014 року, складає 43461,85 грн., яка складається із: 1483,78 долари США - заборгованість за кредитом; 2984,88 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 214,73 доларів США - штраф (процентна складова).

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 434,62 грн. та на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5,79 грн. /а. с. 136-141/.

Судом встановлено, що 12.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (нині ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір без номера у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% річних (1,6% на місяць з розрахунку 360 днів у році) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складає 24 місяці.

Кредитний ліміт за кредитною карткою встановлено 2000 доларів США.

Відповідачка ознайомилася та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, як і підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві /а. с. 11-17 /.

ОСОБА_2 26.03.2008 року було видано кредитну картку GOLD №142300, строк дії картки - 24 місяці, до березня 2010 року, що підтверджує договором та наданою відповідачкою суду копією цієї картки / а. с. 103 /.

Починаючи з 26.03.2008 року відповідачка користувалася платіжною карткою, використовуючи кредитні кошти в межах кредитного ліміту для особистих потреб, частково сплачуючи проценти за користування та суму кредиту. Остання оплата обов'язкових платежів відповідачкою була проведена 05.02.2009 року / а. с. 7-9, 95-99 /.

Попри взяті на себе зобов'язання відповідачка ОСОБА_2 не виконував умови кредитного договору стосовного своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, у зв'язку з чим, станом на 13.03.2014 року, виникла у неї заборгованість перед банком у розмірі 5901,95 долар США, яка складається із: 2000 доларів США - заборгованість за кредитом; 3569,59 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 53,88 долари США - штраф (фіксована частина); 278,48 доларів США - штраф (процентна складова).

Оскільки, за рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 року (справа № 2/0198/11/13) / а. с. 41-42 /, з відповідачки на користь банку було стягнено за цим же договором без номеру від 12.01.2008 року заборгованість, станом на 31.08.2012 року, лише в сумі 9736,29 грн., де: 4124,62 грн. - заборгованість по кредиту; 4671,85 грн. - заборгованість по процентам; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 439,82 грн. - штраф (процента складова), тоді як кредит був 2000 доларів США, а не 2000 грн., то банк уточнив свої позовні вимоги (зарахувавши суми стягнені за рішенням суду від 11.01.2013 року) і просив стягнути з відповідачки заборгованість станом на 13.03.2014 року, у розмірі 4683,39 долари США, що, за курсом 9,28 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014 року складає 43461,85 грн., яка складається із: 1483,78 долари США - заборгованість за кредитом; 2984,88 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 214,73 доларів США - штраф (процентна складова).

Розрахунок заборгованості відповідачки перед банком - позивачем, на думку суду першої інстанції, проведено правильно у відповідності з умовами вище зазначеного договору від 12.01.2008 року та вимогами чинного законодавства і з урахуванням рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 року (справа № 2/0198/11/13) / а. с. 7-9, 95-99 /.

За таких обставин, та виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 12.01.2008 року - підлягають задоволенню згідно ст.ст.525,526,530, 536,610-612, 1050,1054,10561 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в силу умов кредитного договору (договору про надання банківських послуг) без номеру від 12.01.2008 року та ст.ст.525,526,530,536,610,611,1050,1054, 10561 ЦК України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідачки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст. 212 ПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги її заяву про застосування строку позовної давності та не застосував позовну давність / а. с. 100-102 /, не можуть бути прийняті до уваги, з наступного.

Розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що підстав для задоволення заяви відповідачки про застосування позовної давності не вбачається, оскільки строк позовної давності, в силу ст. 264 ЦК України, був перерваний зверненням банку 03.12.2012 року до Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором без номеру від 12.01.2008 року і ухваленим 11.01.2013 року рішенням по справі (справа № 2/0198/11/13).

Посилання відповідачки на те, що предметом спору в справі Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області № 2/0198/11/13 був інший кредитний договір є безпідставними, оскільки апеляційним судом, в судовому засіданні 16.12.2015 року, було оглянуто цю цивільну справу № 2/0198/11/13, де на а. с. 3 знаходиться копія договору без номера від 12.01.2008 року за яким ОСОБА_2 було видано 26.03.2008 року кредитну картку GOLD №142300, строк дії картки - 24 місяці, валюта кредиту долари США і кредитний ліміт 2000 доларів США. Ця копія договору є аналогічною копією договору, що знаходиться на а. с.11 в даній справі (тобто в справі № 2-2691/15 провадження № 22ц/774/8723/15).

Отже, як в справі Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області № 2/0198/11/13, так і в даній справі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-2691/15 предметом спору був один і той же договір про надання банківських послуг без номера від 12.01.2008 року, за яким відповідачці було видано 26.03.2008 року кредитну картку GOLD №142300, строк дії картки - 24 місяці, валюта кредиту долари США і кредитний ліміт 2000 доларів США.

Оскільки, за рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 року / а. с. 41-42 / з відповідачки було стягнено заборгованість, станом на 31.08.2012 року, лише в сумі 9736,29 грн., де: 4124,62 грн. - заборгованість по кредиту; 4671,85 грн. - заборгованість по процентам; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 439,82 грн. - штраф (процента складова), тоді як кредит був 2000 доларів США, а не 2000 грн., то банк правильно уточнив свої позовні вимоги, зарахувавши суми стягнені за рішенням суду від 11.01.2013 року, і просив стягнути з відповідачки заборгованість, станом на 13.03.2014 року, у розмірі 4683,39 долари США, що, за курсом 9,28 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014 року складає 43461,85 грн., яка складається із: 1483,78 долари США - заборгованість за кредитом; 2984,88 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 214,73 доларів США - штраф (процентна складова).

Розрахунок заборгованості відповідачки перед банком - позивачем проведено правильно у відповідності з умовами вище зазначеного договору від 12.01.2008 року та вимогами чинного законодавства і з урахуванням рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 року (справа № 2/0198/11/13) / а. с. 7-9, 95-99, 119-125, 41-42 /.

Справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: