Номер провадження: 22-ц/785/4604/15
Головуючий у першій інстанції Бичковський Є. Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору удаваним,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася із позовом про визнання удаваним договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, за яким вона подарувала ОСОБА_5 зазначену частину квартиру, посилаючись на те, що мала на меті укладання договору довічного утримання, а причиною звернення до суду стала та обставина, що їх відносини погіршилися і відповідач повідомив про можливість її виселення, оскільки у нього є боргові зобов'язання, внаслідок чого він може бути позбавлений житла. Уточнив вимоги, просила визнати угоду договором довічного утримання.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.03.2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано удаваним договір дарування від 25.09.2009 року в частині дарування ОСОБА_4 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Визнано, що договором від 25.09.2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого у реєстрі №2547, ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 у власність 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_5 зобов'язується не перешкоджати ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, доглядати її та щомісячно за потребою допомагати їй у господарстві, харчуванням, ліками та надавати матеріальну допомогу, а також сплачувати комунальні платежі.

Не погодившись із рішенням суду із апеляційною скаргою звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_3, які не брали участь у справі, але рішенням порушені їх права як кредиторів відповідача ОСОБА_5, просять рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтримали доводи скарги, пояснили, що рішенням суду на їх користь з ОСОБА_5 стягнутий борг, належна йому квартира перебуває під арештом і може бути предметом звернення на неї стягнення, оскільки рішення не виконане добровільно, випадково вони дізналися про наявність рішення, яким 1/3 частина квартири фактично виведена з під - арешту.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю участі з причин зайнятості в іншому судовому засіданні без зазначення конкретної справи та суду, і жодних доказів на підтвердження таких обставин до заяви не долучив.

Ненадання доказів на підтвердження поважності причин для відкладення судового засідання, позбавляє можливості пересвідчитися у наявності об'єктивних перешкод для розгляду справи, самі сторони не скористалися правом особистої явки до суду, тому з врахуванням таких обставин та обов'язку дотримання строків розгляду справи, справу розглянуто за їх відсутності.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обмежився узагальнюючим висновком про те, що дійсно існують законні підстави для прийняття безумовного визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

При цьому в мотивувальній частині рішення не зазначено, чи дійсно мали місце обставини, на які посилалася сторони, та якими доказами вони підтверджені, відсутні висновки з приводу встановлених фактичних обставин, відповідних їм правовідносин, судом неповно з'ясовані обставини справи, не перевірені посилання позивачки на можливість відчуження квартири за невиконання відповідачем боргових зобов'язань, а відтак вплив рішення суду на права та інтереси інших осіб, що свідчить про невідповідність рішення суду вимогам ст.ст.214,215 ЦПК, порушення судом норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду відповідно до п.п.1,2,4ч.1ст.309 ЦПК України.

Крім того, в порушення норм матеріального права, судом визнано укладеним між сторонами договір довічного утримання, який підлягає нотаріальному посвідченню, і таке унеможливлене в судовому порядку.

Зважаючи на викладене, рішення суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

Вбачається з матеріалів справи, що 25.09.2009 року ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 подарували, а ОСОБА_5 прийняв в дар квартиру АДРЕСА_1, п.6.3 договору окремо визначено, що сторони підтверджують, що вони не визнані недієздатними, договір вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчиняти даний договір на вкрай невигідних умовах і він не є фіктивним та удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст.ст.234,235 ЦК, у сторін відсутні будь - які заперечення щодо кожної з умов договору, однаково розуміють значення договору, умови та правові наслідки для кожної із сторін.

Договір дарування посвідчений нотаріально, право власності ОСОБА_5 зареєстровано в КП "Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації 26.11.2009 року(а.с.12).

У суді першої інстанції ОСОБА_5 підписав заяву, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, просить позов задовольнити, і не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.53).

Відповідно до ст.174 ЦПК відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву, якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суд письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 83142,95 грн., на користь ОСОБА_3 95020,51 грн. (а.с.66-70).

18.06.2013 року в порядку забезпечення позову ОСОБА_2 було накладено арешт на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с.71-72).

22.10.2014 року Постановою державного виконавця ВДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №509/2468/13 від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 83142,95 грн. (а.с.73), а також про примусове виконання виконавчого листа №509/2468/13 від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 95020,51 грн. (а.с.74).

Актом опису й арешту майна від 25.12.2014 року накладено арешт на спірну квартиру (а.с.79).

Викладені обставини свідчать про те, що визнання позову відповідачем під час відкритого виконавчого провадження без залучення до справи осіб - кредиторів є безумовним порушенням їх прав, оскільки припинення права власності боржника ОСОБА_5, хоча і в частині права на квартиру, утруднить виконання рішення суду про стягнення боргу, тому прийняте таке визнання позову як підстава для його задоволення бути не може.

Інших належних та допустимих доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.58,59 ЦПК, на підтвердження удаваності договору дарування позивачкою не надано.

Наявна в матеріалах справи копія розписки ОСОБА_5 про те, що він зобов'язується доглядати ОСОБА_4 взамін отримання права на квартиру при виниклих відносинах безумовно свідчити про удаваність договору дарування не може (а.с.50), а взаємозв'язку із іншими доказами явно суперечить змісту п.6.3 нотаріально посвідченого договору дарування про те, що, укладаючи договір дарування, вони не передбачали іншого змісту, аніж той, про який викладено в ньому.

Той факт, що ОСОБА_4 залишається зареєстрованою за адресою спірної квартири сам по собі про удаваність договору не свідчить, оскільки ОСОБА_5 є її онуком, тобто не сторонньою особою, відтак така обставина не суперечить змісту договору дарування, та взагалі може бути його умовою відповідно ст.725 ЦК.

Крім того, волю на укладання саме договору дарування висловили всі три співвласники, вони протягом його існування з 2009 року договір не оспорили, тому з огляду і на такі обставини доводи позивачки не є логічними.

Зважаючи на викладені обставини, позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки докази його удаваності відсутні, вимоги про визнання договору дарування договором довічного утримання є наслідком удаваності угоди, тому також є безпідставними.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 25 вересня 2009 року удаваним, визнання договору дарування договором довічного утримання відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: