Провадження № 22-ц/779/2453/2015
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, представників відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника заявника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_6 про визнання незаконними дій державних виконавців у виконавчому провадженні, визнання недійсними та скасування документів виконавчого провадження та зобовязання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з скаргою до Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання недійсною та скасування постанови від 16.07.2015 року про примусове виконання рішення суду. З врахуванням уточнених вимог, просила визнати дії старшого державного виконавця Валовіна О.В. та головного державного виконавця Стельмах С.Л., відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції при веденні виконавчого провадження ВП № 44153342 незаконними; визнати нечинними та скасувати наступні документи виконавчого провадження № 44153342 : акт від 20.08.2014 року, акт від 10.03.2015 року, акт від 12.05.2015 року, вимогу державного виконавця від 22.04.2015 року, постанову від 12.05.2015 року про накладення штрафу, акт від 12.05.2015 року; подання до суду від 19.05.2015 року, постанову від 16.07.2015 року про примусове виконання рішення суду; зобовязати начальника Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 44153342 від 23.07.2014 року у звязку із закінченням строку, передбачено законом для відповідного виду стягнення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року задоволено частково скаргу ОСОБА_6

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_7 та головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 при веденні виконавчого провадження ВП № 44153342.

Визнано незаконними та скасовано акти державного виконавця від 20.08.2014 року, від 10.03.2015 року, від 12.05.2015 року, вимогу державного виконавця від 22.04.2015 року, постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 12.05.2015 року про накладення штрафу; подання головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 до суду від 19.05.2015 року про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 16.07.2015 року про примусове виконання рішення суду.

Зобовязано державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції у виконавчому провадженні ВП № 44153342 розглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 44153342 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що висновок суду про те, що державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції у 2015 році не надіслано боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідає матеріалам справи, оскільки 21.04.2015 року ОСОБА_6 було направлено копію постанови рекомендованим листом №/В21. Також, не відповідає обставинам справи і висновок суду про те, що були порушені права боржника щодо ненадання їй строку для добровільного виконання рішення суду, оскільки, при виході на місце 10.03.2015 року було встановлено, що добровільно боржником рішення суду не виконано, а тому виконавче провадження з примусового виконання рішення суду було відновлено відповідно до ч. 6 ст. 79 ЗУ «Про виконавче провадження». Боржника повідомлено листом від 21.04.2015 року №/В21 про примусове виконання та 22.04.2015 року та направлено вимогу державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3, якою зобовязано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_8 перешкод у користуванні квартирою №3 по вул. Івасюка, 40 в м. Івано-Франківську.

Також зазначив, що права боржника ОСОБА_6 у виконавчому провадженні будь-яким чином не були порушені, оскільки з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 23.07.2014 року і до моменту примусового виконання 12.05.2015 року ОСОБА_6 мала можливість виконати дане рішення суду в добровільному порядку.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року скасувати.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/17841/2013, яке набрало законної сили 24 червня 2014 року, зобовязано ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_8 у користуванні квартирою №3 по вул. Івасюка, 40 в м. Івано-Франківську та вселено його в дану квартиру. Рішення набрало законної сили та звернено до примусового виконання.

За приписами пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, як заінтересовані особи.

Аналогічно роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Судом першої інстанції не враховані зазначені вимоги, не залучений у справу у якості заінтересованої особи стягувач ОСОБА_2, хоча вирішувалося питання про його права та інтереси.

Враховуючи, що у справу не були залучені всі особи, інтересів яких стосується вирішення справи за результатами розгляду скарги, тому колегія суддів дійшла висновку, що судом порушений порядок розгляду скарги.

Крім того, суду слід було врахувати, що у п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Не звернувши на зазначене уваги, суд вирішив питання про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що при вирішенні скарги суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для її вирішення, тому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвалу суду слід скасувати, передавши питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_9

ОСОБА_10