11.06.2015 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді - Задорожної А.М.,
за участю секретаря судового засідання - Тугайбей В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить: звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами №830/27/14-4/48/7-009 від 19.01.2007 року та №830/27/14-4/48/7-206 від 13.08.2007р., звернути стягнення на предмет іпотеки : двокімнатну квартиру, загальною площею 43,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності; надати ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, за ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу; надати ПАТ «Укрсоцбанк» право, за рахунок продажу предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги у розмірі 624440.58 гривень та всі витрати повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; виселити з двокімнатної квартири, загальною площею 43,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідача; надати ПАТ «Укрсоцбанк», до моменту продажу предмету іпотеки, право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами та направлення отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитними договорами; надати ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації; стягнути з відповідача судовий збір.
В якості забезпечення виконання відповідачем зобовязань, щодо погашення Договору кредиту 1 та Договору кредиту 2, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, в день укладення договорів кредиту, між сторонами укладено договір іпотеки №830/27/14-4/48/7-009 від 19.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 19.01.2007 року, реєстр №307, та договір іпотеки №830/27/14-4/48/7-206 від 13.08.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 13.08.2007 року, реєстр №4296, згідно яких було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 43,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі.
Однак позичальник свої зобовязання щодо сплати кредиту та процентів не виконує належним чином.
Іпотечним договором визначені наступні умови та права Іпотекодержателя, які дають можливість Іпотекодержателю ставити питання про звернення стягнення на Предмет іпотеки та визначають шляхи звернення стягнення.
Належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача ОСОБА_1, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
В якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань, щодо погашення Договору кредиту 1 та Договору кредиту 2 (а разом Договори кредиту), сплати процентів, можливих штрафних санкцій, в день укладення договорів кредиту, між Позивачем та Позичальником, укладено договір іпотеки №830/27/14-4/48/7-009 від 19.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 19.01.2007 року, реєстр №307, та договір іпотеки №830/27/14-4/48/7-206 від 13.08.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 13.08.2007 року, реєстр №4296, згідно яких було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 43,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі:
Відповідно до умов кредитного договору, Позичальник взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін.
Позичальником були порушені обов'язки встановлені договору кредиту, у зв'язку з чим він повинен достроково погасити Кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Цей обов'язок Позичальником також невиконаний.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання - ст. 625 ЦК України.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Іпотечним договором визначені наступні умови та права Іпотекодержателя, які дають можливість Іпотекодержателю ставити питання про звернення стягнення на Предмет іпотеки та визначають шляхи звернення стягнення.
Іпотечним договором передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Іпотечним договором передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути Здійснено на підставі рішення суд.;
Іпотечним договором визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Ст. 7 Закону України „Про іпотеку" регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ст. 12 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі. його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частина 1 ст.38 Закону передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя за основним зобов'язанням шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві здійснюється за рішенням суду або на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель задовольняє свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначений на час виконання цих вимог, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки: витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.
Відповідно до ст. 39 Закону, саме рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Як роз'яснено у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
Такий порядок встановлюється ч. ч. 2, 3 ст. 40 цього Закону, згідно з якими після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР.
Ураховуючи зазначене, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк.
Відповідна позиція викладена в п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Суд касаційної інстанції роз'яснив, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення
При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Разом із тим на час ухвалення рішення банком не було надано доказів щодо письмового повідомлення відповідачів про необхідність виселення, отже відсутнє виконання приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, отже вимога про виселення є передчасною.
Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову в частині виселення відповідача з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
В іншій частині суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, ст.7,38,39,40 Закону України „Про іпотеку", ст.ст. 9,109 ЖК України, ст.ст.10,11,58-60, 88, 169, 209,212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Надати Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, за ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу.
Надати Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», до моменту продажу предмету іпотеки, право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами та направлення отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитними договорами.
Надати Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.М. Задорожна