Справа № 2/201/1950/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батмановоі В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення депозитів та відсотків, ?

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась із позовом до відповідача про повернення депозитів та відсотків, мотивуючі свої вимоги наступним.

16 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про строковий банківський вклад «Класік», відповідно до якого банк відкрив позивачу депозитний рахунок, на який позивач вніс 10000 доларів США, за час користування якими відповідач був зобов'язаний нарахувати та сплатити позивачу відсотки за ставкою 10,5 % річних. Строк дії договору сплинув 16 березня 2015 року. На теперішній час відповідачем зобов'язання не виконані, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 доларів США вкладу; 258,90 доларів США відсотки по депозиту; 192,74 доларів США відсотки за прострочення грошового зобов'язання.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та прохання розглядати справу в його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належними чином сповіщеними про дату і місце судового засідання, надав суду письмові заперечення щодо позову, на підставі суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

16 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про строковий банківський вклад «Класік» № 307231/30930/3-14, відповідно до якого банк відкрив позивачу рахунок НОМЕР_1, на який позивач внесла 10000,00 доларів США, за час користування якими відповідач був зобов'язаний нарахувати та сплатити позивачу відсотки за ставкою 10,5 % річних, строком з 16 грудня 2014 року по 16 березня 2015 року (а.с.4-5).

Однак вказані умови в повному обсязі відповідачем виконані не були. На час подачі позову позивачу не було повернуто грошей, внесених на рахунок відповідача, та відсотків за вкладом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно ст. 340 Господарського кодексу України, депозитні операції банків полягають у залученні коштів у вклади та розміщення ощадних (депозитних) сертифікатів. Депозити утворюються за рахунок коштів у готівковій або у безготівковій формі, у гривнях або в іноземній валюті, що розміщені юридичними особами чи громадянами (клієнтами) на їх рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Договір банківського вкладу (депозиту) укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видами вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином суд приходе до висновку про необхідність зобов'язання відповідача виконати умови договору та повернути позивачеві грошову суму в розмірі 10258,90 доларів США з депозитного рахунку НОМЕР_1 відповідно до договору про строковий банківський вклад «Класік» № 307231/30930/3-14.

Водночас суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки обов'язок відповідача по нарахуванню та виплаті розміру процентів по вкладу на рівні 10,5 % річних припинився в строк, передбачений договором, тобто 16 березня 2015 року.

Також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2158,60 гривень (10258,90 доларів США *21,041285 гривні(офіційний курс НБУ станом на 28.05.2015), виходячи з вимог Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 13, 321, 525-526, 599, 629, 1058-1076 ЦК України, ст. 24, 41, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 55, 73, 75, 85 ЗУ „Про банки і банківську діяльність", ст. 56 ЗУ «Про Національний банк України»,керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення депозитів та відсотків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 10258,90 доларів США з депозитного рахунку НОМЕР_1 відповідно до договору про строковий банківський вклад «Класік» № 307231/30930/3-14 від 16.12.2014.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 2158 (дві тисячі сто п'ятдесят вісім) гривень 44 копійки.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя