Справа №359/2826/15-ц
Провадження № 2/359/1232/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Величка В.П.,

при секретарі судового засідання - Шукало М.І.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 року ОСОБА_1 звернувсяся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.06.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем - ОСОБА_2 Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя в них не склалось через несумісність характерів, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Досягли угоди про місце проживання дитини після розірвання шлюбу, донька буде проживати з матір'ю. На підставі вищезазначеного позивач просив суд розірвати шлюб.

В судове засідання сторони не з'явилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнала, позивач позов підтримав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України.

Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 28 жовтня 2006 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 611 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.6/.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться.

З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України.

Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими.

Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 28 жовтня 2006 року відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 611.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області В.П. Величко