АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9712/15 Справа № 203/4317/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, треті особи - Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, Державна податкова інспекція у Кіровському районні м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, зазначав, що у рішенням суду, яке набрало законної сили, його було поновлено на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення, а також стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року в розмірі 114809,76 грн. Дане рішення в частині виплаті коштів було виконане відповідачем у повному обсязі у червні 2015 року, проте вважаючи, що при цьому йому невірно було проведено нарахування податків, ОСОБА_2 просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо несплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податку з доходів фізичних осіб на його заробітну плату за період прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року, помісячно; зобов'язати відповідача вірно розрахувати та сплатити за нього єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податок з доходів фізичних осіб, а також подати відповідні коригуючи звіти до податкових органів (1-5).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 121).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування з прийняттям нового про задоволення позовних вимог (а.с. 126).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, ОСОБА_2 був поновлений на роботі на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Вказаним рішенням з відповідача на користь ОСОБА_2 було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 114809,76 грн., та моральна шкода в сумі 500 грн. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. (а.с. 10-15).

08 січня 2015 року відповідачем було сплачено позивачу 5274,38 грн., в порядку негайного виконання рішення.

16 червня 2015 року відповідач на виконання даного рішення здійснив перерахування середнього заробітку та моральної шкоди, утримавши при цьому з відповідача необхідні відрахування та сплативши передбачені нарахування, зокрема, відповідачу було сплачено 82546,26 грн. середньої заробітної плати після утримання необхідних відрахувань, до бюджету було перераховано утримані із позивача військовий збір в сумі - 1729,65 грн., податок на доходи з фізичних осіб в сумі - 21626,32 грн., єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - в сумі 4133,15 грн., всього - 115309,76 грн., а також, роботодавцем сплачено нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі - 42249,99 грн. (а.с. 46-51).

Відповідно до п.1 ч.1ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», базою для нарахування єдиного внеску для роботодавців та найманих працівників є сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, в тому числі, в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», роботодавець, повинен утримувати із доходу (заробітної плати) працівників суму єдиного соціального внеску, яка складає 3,6% від суми нарахованої заробітної плати.

Щодо сплати податку з доходів фізичних осіб, то відповідно до п.163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із сум оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно п. 164.6 ст.164 ПК України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлений ст.168 ПК України.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених) ( крім випадків, передбачених у пунктах 167.2-167.6 статті 167) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. В разі, якщо база оподаткування, визначена з урахуванням п.164.6 ст. 164 ПК України розділу, щодо доходів, визначених в абзаці першому п.164.6, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка податку 20%.

Згідно Закону України від 31 липня 2014 року № 1621 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів, запроваджено військовий збір. Ставка військового збору становить 1,5 % від об'єкта оподаткування, визначеного п.п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Нарахування, утримання та сплата збору здійснюється у відповідності до ст. 168 ПК України. Згідно п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Суд першої інстанції, з урахуванням положень Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», дійшов правильного висновку щодо правомірності утримання відповідачем з заробітної плати за час вимушеного прогулу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 3,6% в сумі 4133,15 грн. та податку з доходів у розмірі 15% та 20% загалом у сумі 21626,32 грн.

Таким чином, при вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Наведені апелянтом доводи стосовно необхідності помісячного нарахування сум, що підлягають виплаті, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки такий порядок не передбачений діючим законодавством.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: