справа №664/1368/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Заславець Н.В.,

при секретарі Бондаревій Т.К..

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором в сумі 6752,99 гривень, зазначивши у позовній заяві, що відповідно до договору №3743 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 27.03.2013 року та Додаткової угоди №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 03.07.2013 року відповідачу надана відновлювальна відклична лінія у розмірі 4000,00 гривень зі сплатою не пізніше 25-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірі 32,00% річних, строком користування кредитом з 27.03.2013 року по 26.03.2015 року. Відповідно до п.6 Додаткової угоди до Договору, моментом надання банком кредиту є здійснення операції за допомогою платіжної картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів власника рахунку. За період з 27.03.2013 року по 24.04.2015 року відповідач скористався своїм правом на зняття грошових коштів в межах встановленого Додатковою угодою ліміту. Згідно з п.7 та п.8 Додаткової угоди до договору, проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті рахунку починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів, та нараховуються щомісячно в межах строку користування кредитним лімітом на суму фактичного залишку заборгованості. Нарахування відсотків здійснюється за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Належний порядок погашення заборгованості боржником не виконується. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено відповідачем 18.09.2014р. в сумі 200,00 грн. Станом на 24.04.2015 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 6752,99 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3174,68 гривень; відсотків за користування кредитом в сумі 645,54 гривень; неустойка за прострочення сплати кредиту - 898,26; неустойка за прострочення сплати процентів - 107,28 грн.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту 107,28 грн.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам 1301,62 грн.; 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) 42,09 грн., 3% річний за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 5,33 грн.

Представник позивача в судове засідання не з*явився, подав заяву про підтримання позову, розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання з*явився позов визнав, частково, не погодився з сумою нарахованої заборгованості, просив відмовити в стягненні індексу інфляції та 3% річних, оскільки вважає це подвійним застосуванням штрафних санкцій. Крім того, пояснив. Що кредит погашався шляхом перерахуванням коштів з його зарплатної картки. Коли виникла проблема в роботі банку , він звертався до банку і просив зазначити номер рахунку для погашення кредиту, але не отримав ніякої допомоги чи конкретної відповіді. З цим питанням він звертався в усному порядку.

Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору №3743 від 27.03.2013 року відповідачу надана відновлювальна відклична лінія у розмірі 4000 гривень зі сплатою не пізніше 25-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірі 32,00% річних, строком користування кредитом з 27.03.2013 року по 26.03.2015 року. (а.с.6-8). Розмір заборгованості за наданим позивачем розрахунком становить 6752,99 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3174,68 гривень; відсотків за користування кредитом в сумі 645,54 гривень; неустойка за прострочення сплати кредиту - 898,26; неустойка за прострочення сплати процентів - 107,28 грн.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту 107,28 грн.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам 1301,62 грн.; 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) 42,09 грн., 3% річний за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 5,33 грн (а.с.4-5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями ст.ст.1046-1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Крім того, ст. 549 ЦК України передбачено можливість нарахування штрафу за порушення зобов*язання боржником.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги є обґрунтовані, оскільки відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором, який не повертає.

Виходячи з встановленого, з відповідача на користь позивача належить стягнути 4825,76 гривень, з яких заборгованість за кредитом в сумі 3174,68 гривень; відсотки за користування кредитом в сумі 645,54 гривень; неустойку за прострочення сплати кредиту в сумі 898,26 грн., неустойку за прострочення сплати процентів - 107,28 грн., у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем здійснено нарахування індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в сумі 107,28 грн.; та простроченої заборгованості по процентах в сумі 1301,62 грн.; а також 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) 42,09 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 5,33 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Тому, враховуючи, що вказаним рішенням суду з боржника стягнуто штраф, правова природа цієї заборгованості як штрафної санкції не змінюється, штраф не перетворюється на грошове зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 509 ЦК України, а отже, відсутні підстави для застосування у такому разі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 18 лютого 2014 р. у справі № 3-2гс14). Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 107,28 грн.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованих процентах - 1301,62 грн.; 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами(заборгованість по кредиту і по несплачених процентах) - 42,09 грн., та 5,33 грн. відповідно, задоволенню не підлягають. Судові витрати по сплаті судового збору віднести на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 77, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 551, 625, 1049-1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором №3743 від 27.03.2013 року в сумі 4825,76 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави у сумі 243,60 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя: Н.В. Заславець