Справа № 633/125/15-ц
Номер провадження 2/633/78/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2015 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Танасевич О.В.,

при секретарі - Панченко С.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача

Печенізької районної

державної адміністрації

Харківської області - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край», Печенізької районної ради Харківської області

про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, доповнивши його заявами від 28 квітня та 12 травня 2015 року (том № 1 а.с.1-16, 135-149, том № 2 а.с. 93-99, 133-134), в якому просила скасувати розпорядження першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 14-к від 16 березня 2015 року про її звільнення з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край», поновити її на посаді головного редактора КП «Редакція газети «Печенізький край», яке є правонаступником наведеної вище юридичної особи, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13 076 гривень 00 копійок та відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка та її представник пояснили, що з 13 січня 2006 року ОСОБА_1 працювала на посаді головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» на умовах контракту. 16 березня 2015 року розпорядженням першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 14-к її було звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, тобто за одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником підприємства. Як було зазначено в наведеному розпорядженні підставою для його винесення стали розпорядження цього ж органу № 32 від 2 березня 2015 року та доповідна записка заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_6 від 15 березня 2015 року, у той час, як, виходячи зі змісту цих документів, неможливо визначити за яке ж саме одноразове грубе порушення трудових обовязків було звільнено позивачку. Так, у доповідній записці йдеться про зрив виходу чергового номера газети «Печенізький край» внаслідок неподання його головним редактором (позивачкою по справі) штатного розкладу та кошторису Радіо-прес-центру «Печенізький край» до Печенізької районної державної адміністрації Харківської області та Державного казначейства у Печенізькому районі Харківської області до 12 березня 2015 року, а у наведеному вище розпорядженні № 32 від 2 березня 2015 року про необхідність перенесення асигнувань у звязку з невиходом в ефір радіо, погодження штатного розпису та кошторису, укладення контракту та тристоронньої угоди зі співзасновниками Радіо-прес-центру «Печенізький край» в строк до 1 квітня 2015 року. Виходячи зі змісту доповідної записки і розпорядження № 32 від 2 березня 2015 року, та з огляду на відсутність формулювання суті дисциплінарного проступку у розпорядженні № 14-к від 16 березня 2015 року, позивачка наполягала на тому, що роботодавцем не було чітко сформульовано, яке ж саме одноразове порушення нею трудових обовязків стало підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Своє звільнення з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» позивачка також просила визнати незаконним з огляду на відсутність її вини у незабезпеченні виходу чергового випуску газети «Печенізький край», оскільки причиною цього стала відсутність належного фінансування діяльності Радіо-прес-центру «Печенізький край» з боку його співзасновників. Посилалась на статтю 4 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», статтю 5 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», Установчий договір Радіо-прес-центру «Печенізький край», якими встановлено обовязок органів місцевого самоврядування та місцевих державних адміністрацій надавати фінансову допомогу засобам масової інформації, що висвітлюють їхню діяльність, шляхом щомісячного перерахування коштів на рахунок редакції. Пояснювала, що попре виділення рішенням сесії Печенізької районної ради Харківської області від 22 січня 2015 року на програму Розвитку інформаційного простору у 2015 році 145 000 гривень, станом на 16 березня 2015 року на рахунок редакції будь-яких бюджетних коштів не надходило.

Крім того, зазначала, що згідно з пунктом 3.1. Статуту Радіо-прес-центру «Печенізький край» її звільнення могло відбутись лише за згодою більшості з трьох співзасновників, тоді як на обговорення трудового колективу це питання взагалі не виносилось, а Печенізька районна рада Харківської області такої згоди фактично не надала, оскільки всупереч вимогам пункту 7 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» на своєму пленарному засіданні відповідне рішення не приймалось, а її звільнення відбулось за одноособовою згодою голови цієї ради.

До того ж, під час звільнення позивачки з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» не було отримано згоди трудового колективу, чим порушено частину 3 статті 23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

Позивачка також наполягала на порушенні порядку її притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема: роботодавець в порушення статті 149 Кодексу законів про працю України не пояснив їй суть дисциплінарного правопорушення, за яке її притягують до дисциплінарної відповідальності, та не запропонував надати письмові пояснення з цього приводу; не було враховано обставини, за яких вчинено проступок; при обранні виду стягнення не було враховано ступінь тяжкості проступку та попередню роботу працівника.

З огляду на незаконне звільнення позивачка просила також стягнути з відповідачів 5000 гривень у якості відшкодування завданої їй моральної шкоди, яка полягала у вимушених змінах життєвих та виробничих стосунків, зниженні її престижу та ділової репутації, необхідності виправдовуватись перед іншими людьми щодо необґрунтованості її звільнення та доводити сумлінність своєї праці на посаді головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край», погіршенні фізичного здоровя через несправедливе звільнення.

Відповідач Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на прийняття рішення про звільнення позивачки більшістю співзасновників радіо-прес-центру «Печенізький край», що узгоджується з вимогами пункту 3.1. розділу ІІІ Статуту Радіо-прес-центру «Печенізький край». Вважав, що отримання згоди трудового колективу не є обовязковим при звільненні головного редактора, а погодження Печенізької районної ради Харківської області, висловлене її головою у відповідному листі, відповідає вимогам пункту 15 частини 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та не обовязково має бути оформленим рішенням пленарного засідання цієї ради. Пояснював, що перший заступник голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3, приймаючи розпорядження про звільнення позивачки, діяв у межах своїх повноважень на підставі розпорядження голови цього ж органу № 253 від 2 червня 2014 року. Посилався на дотримання вимог статті 149 Кодексу законів про працю України під час апаратної наради Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, на якій позивачка не була позбавлена можливості надати пояснення щодо скоєного нею проступку, але зазначене право позивачка не реалізувала. Причиною звільнення позивачки зазначено грубе порушення нею трудових обовязків, передбачених пунктом 3.3. Статуту Радіо-прес-центру «Печенізький край», яке полягало у незабезпеченні випуску газети внаслідок безгосподарського використання коштів Радіо-прес-центру «Печенізький край», накопичування боргів, надання пакету документів для виділення бюджетного фінансування з зазначенням посади «кореспондента радіо» тоді, як радіо-точка не працює, включення витрат на утримання непрацюючої радіо-точки та виплати посадового окладу кореспондента цієї радіо-точки. Пояснював, що на рахунку Редакції станом на початок березня 2015 року були наявні кошти у кількості, достатній для погашення заборгованості перед друкарнею. Зазначав, що позивачка діяла всупереч вимогам Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23 серпня 2012 року та Порядку складання, розгляду, затвердження та виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28 лютого 2002 року (том № 1 а.с.89-98, том № 2 а.с. 150-154).

Відповідач Комунальне підприємство «Редакція газети «Печенізький край» (на підставі рішення ХL сесії VІ скликання Печенізької районного ради Харківської області від 2 квітня 2015 року Радіо-прес-центр «Печенізький край» було реорганізовано у Комунальне підприємство «Редакція газети «Печенізький край», яке є правонаступником цієї юридичної особи (том № 1 а.с. 156, 198-209)), проти позову заперечував, зазначав, що не є належним відповідачем у справі, оскільки рішення щодо звільнення позивачки та погодження такого рішення не приймав. Разом з тим, цей відповідач вважав звільнення позивачки законним, у звязку з фактичним зривом друку чергового номера газети «Печенізький край» через необґрунтоване утворення заборгованості перед видавничим будинком. Зазначені події відповідач повязував з тяганиною з боку позивачки з приводу надання кошторису, складання нею неправдивого штатного розкладу, неефективного витрачання коштів, надмірного преміювання працівників, штучного завищення фінансових потреб Радіо-прес-центру «Печенізький край», що призвело до неможливості виділення коштів з бюджету (том № 1 а.с. 150-151).

Відповідач Печенізька районна рада Харківської області, в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (том № 2 а.с. 104), надавши письмові заперечення проти позову (том № 2 а.с.105-107). Зазначав, що дійсно звільнення позивачки було погоджено з Печенізькою районною радою Харківської області 16 березня 2015 року, підставою для чого зазначав невихід чергового номеру газети «Печенізький край» через бездіяльність позивачки, яка своєчасно не надала пакет документів розпоряднику коштів, у звязку з чим, Радіо-прес-центру «Печенізький край» не було перераховано бюджетні кошти. Крім того, пояснював, що позивачкою витрачались кошти не за цільовим призначенням, зокрема, на виплату заробітної плати кореспонденту радіо, яке не працює з 2013 року, що також опосередковано призвело до виникнення заборгованості перед друкарнею.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Діяльність Радіо-прес-центру «Печенізький край» врегульована Установчим договором про діяльність Радіо-прес-центру «Печенізький край», укладеним 11 січня 2006 року, та Статутом, затвердженим рішенням Печенізької районної ради Харківської області від 19 грудня 2005 року, державна реєстрація якого відбулась 11 січня 2006 року (том № 1 а.с.25-28, 99-102), а неврегульовані в цих документах питання вирішуються відповідно до внутрішніх документів редакції та чинного законодавства України, зокрема, Законів України «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації в Україні», «Про телебачення і радіомовлення».

13 січня 2006 року розпорядженням Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 05-к та винесеного на його виконання наказу Радіо-прес-центру «Печенізький край» № 3 від тієї ж дати позивачку було призначено на посаду головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» на період з 13 січня 2006 року по 13 січня 2007 року за контрактом (том № 1 а.с. 20, 21, 104). Це призначення відбулось за згодою колективу Радіо-прес-центру «Печенізький край», яка була висловлена у протоколі № 1 від 3 січня 2006 року (том № 1 а.с. 27, 103).

За період роботи у Радіо-прес-центрі «Печенізький край» позивачку нагороджували почесними грамотами за високий рівень професійної майстерності та значні трудові здобутки (том № 1 а.с. 41, 42), а крім того, до неї неодноразово застосовувались заохочення у вигляді матеріальної допомоги та премій (том № 1 а.с. 72). Згідно листа Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край» № 27 від 22 квітня 2015 року дисциплінарні стягнення до позивачки за період з 2006 року по 2015 рік не застосовувались (том № 1 а.с. 72).

Відповідно до довідки № 18 від 17 березня 2015 року та № 40 від 12 травня 2015 року за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року позивачці була нарахована заробітна плата у розмірі 34 134 гривень 00 копійок (том № 1 а.с.43, том № 2 а.с. 101).

22 січня 2015 року рішенням ХХХVІІІ сесії VІ скликання Печенізької районної ради Харківської області було затверджено програму розвитку інформаційного простору Печенізького району на 2015-2019 роки, за якою на засоби масової інформації у 2015 році було виділено 145 000 гривень (том № 1 а.с. 112-117). Як убачається з розпорядження про виділення коштів загального фонду місцевих бюджетів з рахунку № 0406 від 9 лютого 2015 року, зазначені кошти засобам масової інформації не виділялись (том № 1 а.с. 118).

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край» № 44 від 8 червня 2015 року станом на 1 січня 2015 року на рахунок Редакції надійшло 38 159 гривень 46 копійок, з яких в січні та лютому цього ж року було виплачено заробітну плату у сумі 28 391 гривні 14 копійок та погашено заборгованість перед ВБ «Балдрук» у розмірі 7 300 гривень 00 копійок, при цьому станом на 1 березня 2015 року залишок коштів на рахунку Редакції складав 1 173 гривні 39 копійок (том № 2 а.с. 136).

Розпорядженням Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 32 від 2 березня 2015 року (том № 1 а.с. 24), виданим на виконання рішення колегії «Про стан фінансово-господарської діяльності підприємств, установ, організацій району» від 26 лютого 2015 року (том № 1 а.с. 119-120), позивачці було рекомендовано до 1 квітня 2015 року погодити штатний розпис та кошторис витрат із засновниками Радіо-прес-центру «Печенізький край», укласти контракт, запровадити щорічний звіт керівника, укласти тристоронню угоду із засновниками, а також перенести ліміт асигнувань у звязку з невиходом радіо в ефір (том № 1 а.с. 121).

Позивачка зверталась з доповідними записками № 7, 8, 9 від 2 березня 2015 року, № 10, 11, 12 від 3 березня 2015 року, № 12 від 6 березня, № 16 від 11 березня 2015 року, № 17 від 13 березня 2015 року до начальника Печенізького РФУ ОСОБА_7, першого заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_3 та заступника цього ж органу влади ОСОБА_6, голови Печенізької районної ради ОСОБА_8, у яких повідомляла про відсутність фінансування, наявність заборгованості Радіо-прес-центру «Печенізький край» перед друкарнею ВБ «Балдрук», вірогідність зриву виходу наступного номера газети та просила посприяти у вирішенні цього питання (том № 1 а.с.33-40).

Вищенаведені доповідні записки від радіо-прес-центру «Печенізький край» № 10, 11 від 2 та 3 березня 2015 року були отримані Печенізькою районною радою Харківської області, що підтверджується копією книги вхідної кореспонденції (том № 1 а.с.78), інформація щодо отримання адресатами інших доповідних записок підтверджується відповідними штампами на них та сторонами не оспорюється (том № 1 а.с. 122, 123, 124, 126, том № 2 а.с. 82, 83, 86, 88).

Крім того, згідно з листом ВБ «Балдрук» № 13 від 5 березня 2015 року всім співзасновникам Радіо-прес-центру «Печенізький край» в особі їхніх керівників було повідомлено про наявність заборгованості за друк газети у розмірі 9 045 гривень 73 копійок (том № 1 а.с. 111).

16 березня 2015 року розпорядженням першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 14-к позивачку було звільнено з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» у звязку із одноразовим грубим порушенням трудових обовязків керівником підприємства на підставі розпорядження цієї ж особи № 32 від 2 березня 2015 року «Про стан фінансово-господарської діяльності підприємств, установ, організацій району» та доповідної записки заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_6 (том № 1 а.с. 22, 105). Цього ж дня Печенізькою районною державною адміністрацією Харківської області було направлено на адресу Голови Печенізької районної ради Харківської області листа № 01-25/629 від 16 березня 2015 року з пропозицією погодити звільнення позивачки у звязку з невиходом чергового номера газети через невжиття нею ряду заходів, які б сприяли фінансуванню Радіо-прес-центру «Печенізький край» (том № 1 а.с. 134). Голова Печенізької районної ради Харківської області в своєму листі № 41 від 16 березня 2015 року повідомив Печенізьку районну державну адміністрацію Харківської області про те, що рада не заперечує проти звільнення позивачки (том № 1 а.с. 106).

Відповідно до пункту 5 розпорядження голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 253 від 2 червня 2014 року щодо розподілу обовязків між головою, його заступниками та керівником апарату, у разі відсутності голови районної державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови (том № 1 а.с. 109).

У доповідній записці заступник голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_6 інформувала першого заступника голови цього ж органу ОСОБА_3 про те, що 14 березня 2015 року черговий номер газети «Печенізький край» не був надрукований у звязку з тим, що Радіо-прес-центр «Печенізький край» не провів відповідного розрахунку з друкарнею - ВБ «Балдрук». Зазначала, що Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, як головний розпорядник коштів, була позбавлена можливості надати фінансування прес-центру з огляду на неподання останнім штатного розкладу та кошторису станом на 12 березня 2015 року, а після клопотання про надання цих документів, наступного дня прес-центром було надано лише кошторис (том № 1 а.с.23).

Відповідно до пункту 1.4. Статуту Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край», державна реєстрація якого відбулась 16 квітня 2015 року, це підприємство є правонаступником Радіо-прес-центру «Печенізький край» (том № 1 а.с. 198-207).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, яка обіймає посаду головного бухгалтера Редакції, ОСОБА_10, яка обіймає посаду відповідального секретаря Редакції, повідомили, що про звільнення позивачки дізнались від останньої лише 16 березня 2015 року після її повернення з апаратної наради, до цього часу до трудового колективу Редакції будь-якої інформації щодо вчинення позивачкою дисциплінарного проступку від Печенізької районної державної адміністрації Харківської області не надходило.

Свідок ОСОБА_11, яка обіймає посаду начальника відділу туризму в Печенізькій районній державній адміністрації Харківської області, пояснила, що 16 березня 2015 року вона була присутня на апаратній нараді, наприкінці якої перший заступник голови зачитав своє розпорядження про звільнення позивачки, не пояснюючи причини звільнення та не зажадавши будь-яких письмових або усних пояснень від неї. Після зазначених подій позивачка була дуже засмучена та кілька годин проплакала в приміщенні Редакції, оскільки причини звільнення були їй незрозумілими.

За відомостями, наведеними у листі КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Печенізького району» № 115 від 3 квітня 2015 року, позивачка 17 березня 2015 року зверталась за медичною допомогою зі скаргами на головний та загрудинний біль, при обстеженні було виявлено підвищений артеріальний тиск, діагностовано артеріальну гіпертензію, кардіалгію, торакалгію зліва, 24 березня цього ж року позивачці було призначено додаткове обстеження через зміни в аналізах, а станом на 3 квітня 2015 року їй проводилось амбулаторне лікування (том № 1 а.с. 158). Згідно з консультативним висновком ДУ «Національний інститут терапії імені ОСОБА_12 НАМН України» позивачці поставлено діагноз ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія, гіпертонічна хвороба (том № 2 а.с. 155).

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності з позиції належності та допустимості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3, статті 4 Кодексу законів про працю України трудові правовідносини, до яких згідно статті 21 цього ж Кодексу належать і ті, що повязані із застосуванням трудового контракту, регулюються законодавством про працю, яке складається з цього Кодексу та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього.

У звязку з чим, суд оцінює спірні правовідносини виключно на відповідність нормам законодавства України про працю, зокрема:

- Конституції України;

- Кодексу законів про працю України;

- Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» № 2782-ХІІ від 16 листопада 1992 року (в редакції від 19 квітня 2014 року);

- Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року;

- Закону України «Про місцеві державні адміністрації» № 589-ХІV від 9 квітня 1999 року (в редакції від 26 жовтня 2014 року);

- Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 586-ХІV від 21 травня 1999 року (в редакції від 8 лютого 2015 року);

- Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі за текстом, Порядок № 100);

- Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженій наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13 січня 2004 року.

Враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у пункті 27 його постанови № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд, розглядаючи справи щодо звільнення працівника на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, зобовязаний вирішити питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, при цьому належить виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та враховувати розмір шкоди, завданої ним.

Відповідно до пунктів 1.3., 1.4., 1.10 Статуту Радіо-прес-центру «Печенізький край» (в редакції від 19 грудня 2005 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі за текстом - Статут) та пункту 1.3. Установчого договору про діяльність Радіо-прес-центру «Печенізький край» зазначена юридична особа має комунальну форму власності, її засновниками є Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, Печенізька районна рада Харківської області та трудовий колектив Радіо-прес-центру «Печенізький край», частка яких у статутному капіталі складає відповідно 12 %, 12 % та 76 % (том № 1 а.с. 28-29, 99-100).

Згідно з формою графіку виходу з друку /видачі на експедирування/ у 2015 році газети «Печенізький край», це періодичне видання виходить щосуботи один раз на тиждень (том № 2 а.с. 148, 149).

До обовязків головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» (далі за текстом Редакція) згідно з пунктами 3.2., 3.3. Статуту належить, зокрема, забезпечення регулярного випуску газети; подання структури і штатного розкладу Редакції для затвердження засновниками, при цьому строки, регулярність та порядок подання цих документів не встановлені (том № 1 а.с. 100).

Разом з тим, пунктом 2.3. Статуту закріплено спільний обовязок Редакції та співзасновників щодо організації та проведення заходів забезпечення виходу газет (том № 1 а.с. 100).

Обовязок фінансування діяльності Редакції також покладений пунктом 6 Установчого договору на всіх засновників, для чого райдержадміністрація та райрада зобовязані щомісячно вносити грошові кошти на її розрахунковий рахунок (том № 1 а.с. 29).

Як убачається з книги реєстрації вхідної кореспонденції Печенізької районної ради Харківської області, 20 та 22 січня 2015 року позивачка зверталась до цього органу з листом щодо затвердження програми розвитку інформаційного простору на 2015-2019 роки та з повідомленням щодо чисельності працівників та виділу коштів на газету за вхідними номерами 9а, 13, 14 (том № 1 а.с. 74-75), після чого рішенням цього органу від 22 січня 2015 року з районного бюджету було виділено 145 000 гривень для фінансування програми розвитку інформаційного простору у 2015 році (том № 1 а.с. 113). Тобто позивачка виконала свій обовязок щодо надання інформації, необхідної іншим співзасновникам для визначення обсягу бюджетних коштів, достатнього для фінансового забезпечення Редакції, що знайшло своє відображення у затвердженні наведеної вище Програми та безпосередньому виділенні таких коштів з місцевого бюджету.

Зазначеним рішенням ХХХVІІІ сесії VІ скликання Печенізької районної ради Харківської області від 22 січня 2015 року було доручено Печенізькій районній державній адміністрації Харківської області вжити необхідних заходів для реалізації затвердженої Програми (том № 1 а.с. 112). Таке доручення узгоджується з положеннями статті 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та пункту 1 статті 44 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, здійснюючі делеговані їй повноваження, є розпорядником бюджетних коштів Радіо-прес-центру «Печенізький край».

Печенізька районна державна адміністрація Харківської області не зверталась до керівника Радіо-прес-центру «Печенізький край» з вимогами щодо подання штатного розпису та кошторису або вчинення позивачем інших дій, спрямованих на забезпечення можливості реалізації повноважень розпорядника бюджетних коштів відповідно до Програми розвитку інформаційного простору у 2015 році, що підтверджується поясненнями позивачки, Книгою вихідної кореспонденції цього державного органу та не спростовано відповідачем (том № 2 а.с. 2-57).

Лише 2 березня 2015 року розпорядженням першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 32 від 2 березня 2015 року, винесеним на підставі рішення колегії від 26 лютого 2015 року (том № 1 а.с. 24, а.с. 119-120), позивачці було рекомендовано погодити штатний розпис та кошторис витрат і перенести ліміт асигнувань з «Радіомовлення» на «Пресу» до 1 квітня 2015 року.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачка кілька разів подавала на затвердження до Печенізької районної державної адміністрації Харківської області кошторис та штатний розпис для затвердження, але, як пояснив представник цього відповідача у судовому засіданні, ці документи не реєструвались та не приймались у звязку з їхньою недостовірністю з огляду на зазначення в них позивачкою посади кореспондента радіо, яке не працює з 2013 року, адже дії відповідача з затвердження такого кошторису мали б ознаки нецільового використання бюджетних коштів.

На неодноразові звернення позивачки до Печенізької районної державної адміністрації Харківської області щодо виконання останньою статутного обовязку надання бюджетної складової фінансового забезпечення виходу газети «Печенізький край» (том № 1 а.с. 34, 36, 39, 40), відповідачем було направлено лист № 01-43/618 від 13 березня 2015 року з вимогою надати пакет відповідних фінансових документів (том № 1 а.с. 125). Всі необхідні документи, і сторони цього не заперечують, були надані позивачкою повторно того ж дня, тобто 13 березня 2015 року (том № 1 а.с. 126), а вже у перший робочий день після цих подій, тобто 16 березня 2015 року, позивачку було звільнено.

Суд критично ставиться до пояснень представника Печенізької районної державної адміністрації Харківської області щодо можливості позивача самостійно розпоряджатись наявними власними коштами Редакції без бюджетної складової та спрямувати їх на погашення заборгованості перед друкарнею шляхом зменшення заробітної плати, невиплати премій або відстрочення її виплати працівникам. Така позиція співзасновника в обґрунтування несвоєчасного бюджетного фінансування Редакції є втручанням у фінансово-оперативну діяльність головного редактора, що прямо заборонено пунктом 3.4. Статуту (том № 1 а.с. 26 зворотний бік). До того ж, заперечення відповідача в частині наявності достатньої кількості власних коштів на рахунку Редакції для погашення заборгованості перед друкарнею у розмірі 9 045 гривень 73 копійки (том № 1 а.с. 111), спростовуються довідкою КП «Редакція газети «Печенізький край» № 44 від 8 червня 2015 року, згідно якої залишок коштів на рахунку Редакції станом на 1 березня 2015 року складав 1 173 гривні 39 копійок (том № 2 а.с. 136).

З приводу пояснень представників Печенізької районної державної адміністрації Харківської області щодо незатвердження кошторису та штатного розпису Редакції, які були надані позивачкою в січні та березні 2015 року, у звязку з включенням до них витрат на утримання посади кореспондента непрацюючого радіо, суд вважає за необхідне висвітлити зміст штатного розпису на 2015 рік, який був затверджений відповідачем 18 березня 2015 року, тобто два дні потому після звільнення позивачки. З зазначеного штатного розпису убачається, що у фонд заробітної плати Редакції включено посадовий оклад кореспондента радіо, та цей штатний розпис є ідентичним за змістом штатному розпису, затвердженому позивачкою 1 січня 2015 року (том № 2 а.с. 157-160).

Крім того, як пояснила позивачка, спростовуючи твердження про її безгосподарське ставлення до фінансової діяльності Редакції в частині виплати заробітної плати кореспонденту радіо, яке з 2013 року не виходить в ефір, ОСОБА_13 дійсно був переведений на цю посаду, але відповідно до наказу № 1-з від 2 січня 2014 року на нього було покладено також виконання посадових обовязків кореспондента газети та верстальника шпальт газети, які він фактично виконував (том № 2 а.с. 113).

Виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд не вбачає у діях позивачки грубих порушень трудових обовязків керівника, які б мали наслідком зрив виходу чергового номеру газети «Печенізький край», що виключає можливість її звільнення на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Суд також вважає порушеним порядок звільнення позивачки з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.1. Статуту Редакції керівництво нею здійснює головний редактор, який призначається на посаду і звільняється з посади за згодою більшості співзасновників та за розпорядженням голови райдержадміністрації.

Як пояснив у судовому засіданні представник Печенізької районної державної адміністрації Харківської області і його пояснення узгоджуються з поясненнями свідків відповідального секретаря та бухгалтера Редакції ОСОБА_10 і ОСОБА_9, трудовий колектив Радіо-прес-центру «Печенізький край» взагалі не повідомляли про виявлення у діях позивачки складу дисциплінарного порушення, зміст цього порушення та дату його вчинення. Отже, згоди на звільнення позивачки трудовий колектив Редакції не надавав, і хоча Статут не повязує звільнення головного редактора з частками співзасновників у статутному капіталі редакції, суд бере до уваги, що трудовий колектив має частку у ньому в розмірі 76 % (том № 1 а.с. 26 зворотний бік).

Лист голови Печенізької районної ради Харківської області № 41 від 16 березня 2015 року, яким було погоджено звільнення позивачки, суд вважає недопустимим доказом в розумінні статті 59 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки вирішення питання звільнення керівника засобу масової інформації відповідної ради належить до виключної компетенції пленарного засідання цієї ради згідно пункту 7 статі 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Тому єдиним допустимим доказом наявності згоди Печенізької районної ради Харківської області на звільнення позивачки з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край» є відповідне рішення пленарного засідання цієї ради.

Посилання Печенізької районної ради Харківської області на відсутність рішення пленарного засідання ради щодо призначення позивачки на посаду головного редактора в обґрунтування неприйняття такого ж рішення при її звільненні суд не бере до уваги, оскільки порушення порядку призначенням позивачки на посаду не може бути виправданням тотожного порушення при її звільненні.

До того ж, як убачається з Книги вихідної кореспонденції Печенізької районної державної адміністрації лист щодо отримання згоди Печенізької районної ради Харківської області на звільнення позивачки було зареєстровано 16 березня 2015 року за номером 629, тоді, як повідомлення щодо звільнення позивачки, як такого, що вже відбулось, на адресу Видавничого будинку «Балдрук» було зареєстровано того ж дня раніше за номером 620 (том № 2 а.с. 56 (зворотний бік), 57), що свідчить про наявність оспорюваного розпорядження ще до відповідного звернення до співзасновника Редакції та отримання згоди від нього.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо звільнення позивачки за фактичної відсутності згоди більшості співзасновників Редакції, що суперечить положенням пункту 3.1. Статуту.

Доводи позивача щодо порушення частини 3 статті 23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», якою передбачено отримання обовязкової згоди трудового колективу на звільнення головного редактора, обраного ним на цю посаду, суд відкидає, оскільки у протоколі № 1 від 3 січня 2006 року трудовий колектив не обирав позивачку на посаду головного редактора, а надавав згоду на її призначення (том № 1 а.с. 103).

Крім того, суд погоджується з доводами позивачки щодо відсутності чіткого формулювання причини її звільнення з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край».

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 18, 22 своєї постанови № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

По суті одноразове грубе порушення трудових обовязків у вигляді невиходу чергового номеру газети було чітко сформульоване, як таке, лише у запереченнях Печенізької районної державної адміністрації Харківської області проти позову (том № 1 а.с. 89-98).

Проте, станом на 16 березня 2015 року причини звільнення позивачки були визначені виключно у розпорядженні першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 14-к від 16 березня 2015 року, в якому було зазначено лише правову підставу її звільнення (том № 1 а.с. 22), та документах, посилання на які в ньому містились, зокрема, у розпорядженні цього органу № 32 від 2 березня 2015 року та доповідній записці заступника голови цього ж органу від 16 березня 2015 року (том № 1 а.с. 23, 24). У доповідній записці зазначено, що 14 березня 2015 року не було надруковано черговий номер газети «Печенізький край» у звязку з заборгованістю перед друкарнею. Крім того, повідомлялось про те, що станом на 12 березня 2015 року позивачкою не надано штатний розпис та кошторис Редакції, що призвело до зриву виходу газети. А розпорядженням № 32 від 2 березня 2015 року позивачці надано рекомендації до 1 квітня 2015 року погодити штатний розпис та кошторис витрат із засновниками Редакції, укласти контракт, запровадити щорічний звіт керівника на засіданні сесії Печенізької районної ради, укласти тристоронню угоду із засновниками Редакції та перенести ліміт асигнувань з «Радіомовлення» на «Пресу».

Зі змісту наведених вище документів неможливо зробити однозначний висновок щодо фактичної причини звільнення позивачки, правова кваліфікація якої сформульована в оспорюваному нею розпорядженні як одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником підприємства, що є грубим порушенням прав працівника.

Суд вважає обґрунтованими та бере до уваги доводи позивачки про порушення порядку притягнення її до дисциплінарної відповідальності, встановленого статтею 149 Кодексу законів про працю України, оскільки роботодавець до застосування дисциплінарного стягнення не пояснив позивачці, якого порушення трудових обовязків вона припустилась, та не зажадав від неї письмових пояснень по суті дисциплінарного проступку. Як пояснила позивачка і це не спростовано відповідачами, про звільнення її повідомили 16 березня 2015 року під час апаратної наради в Печенізькій районній державній адміністрації Харківської області, зазначивши про наявність відповідного розпорядження, копію якого можна отримати у відділі кадрів. Посилання представника відповідача на те, що позивачка не була позбавлена права і можливості надати свої пояснення після повідомлення їй про звільнення, суперечать закону і свідчать про грубе порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки такі пояснення належить отримувати з метою зясування обставин та причин проступку, обрання справедливого і достатнього дисциплінарного стягнення, а тому це має відбутись однозначно до його застосування.

Разом з тим, суд вважає посилання позивачки на відсутність у першого заступника голови Печенізької районного державної адміністрації Харківської області повноважень щодо її звільнення такими, що спростовуються пунктом 5 розпорядження голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 253 від 2 червня 2014 року (том № 1 а.с. 107-109).

Таким чином, судом встановлено, що розпорядження першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 14-к від 16 березня 2015 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1Г.» винесене з порушенням вимог пунктів 3.1., 3.4. Статуту Редакції, пункту 1 статті 41, статті 149 Кодексу законів про працю України, що є підставою для визнання його незаконним та скасування, у звязку з чим, на підставі статті 235 Кодексу законів про працю України позивачку належить поновити на тій посаді, з якої її було незаконно звільнено, тобто на посаді керівника підприємства - за новим Статутом на посаді редактора Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край», яке є правонаступником Радіо-прес-центру «Печенізький край».

Визнаючи звільнення позивачки незаконним та поновлюючи її на роботі, суд в порядку частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року та у пункті 32 постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Керуючись пунктом 3 Розділу ІІІ, пунктом 8 Розділу IV Порядку № 100, середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, при цьому до розрахунку включаються всі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів тощо, тобто (заробітна плата за січень 2015 року 4 553 гривні 39 копійок + заробітна плата за лютий 2015 року 4 553 гривні 03 копійки)/(19 робочих днів у січні 2015 року + 21 робочий день у лютому 2015 року) = середньоденна заробітна плата позивачки склала 227 гривень 66 копійок (том № 2 а.с. 101).

Відповідно до підпункту «л» пункту 1, частини 3 пункту 2 пункту ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, тобто середньоденний заробіток у розмірі 227 гривень 66 копійок * 56 робочих днів (за період з 17 березня по 9 червня 2015 року) = 12 748 гривень 96 копійок.

Відомості щодо кількості робочих днів у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні 2015 року отримані з листа Мінсоцполітики України № 10196/0/14-14/13 від 9 вересня 2014 року та постанови Кабінету Міністрів України № 1084-12 від 12 листопада 2014 року «Про перенесення робочих днів у 2015 році».

Враховуючи незаконне звільнення позивачки з посади головного редактора Радіо-прес-центру «Печенізький край», суд вважає обґрунтованою вимогу щодо відшкодування їй моральної шкоди.

Обовязок роботодавця відшкодувати працівнику моральну шкоду, завдану внаслідок порушень законних прав останнього, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя закріплений у статті 2371 Кодексу законів про працю України.

На виконання розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд встановив факт наявності протиправного винного діяння, яке полягало у незаконному звільненні позивачки, внаслідок якого їй було завдано моральної шкоди у вигляді вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, зниженні її престижу та ділової репутації, як публічної особи, яка щотижня спілкувалась з читачами газети «Печенізький край», висловлюючи свої думки в колонці редактора, а також у погіршенні стану її фізичного здоровя через емоційні переживання (том № 1 а.с. 158, том № 2 а.с. 155). Крім того, суд бере до уваги пояснення позивачки, які узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_11, щодо сильного стресу та нервового зриву, завданого позивачці безпідставним звільненням з улюбленої роботи, яку вона виконувала сумлінно та професійно майже 10 років поспіль, що підтверджується грамотами, виплаченими їй преміями та відсутністю дисциплінарних стягнень (том № 1 а.с. 41, 42, 72).

Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд зменшує розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивачки з Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, як особи, з чиєї вини відбулось незаконне звільнення працівника, до 2 500 гривень 00 копійок, з огляду на можливість відновлення порушеного права та нетривалий період часу, який необхідний для цього.

Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 846 гривень 51 копійки (по 243 гривні 60 копійок за задоволені повністю дві немайнові позовні вимоги, та 237 гривень 51 копійки і 121 гривні 80 копійок за задоволені частково майнові вимоги щодо стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди) та витрат позивачки на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень 00 копійок (том № 1 а.с. 44-49), суд відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України присуджує з Печенізької районної державної адміністрації Харківської області наступним чином: витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь позивачки, а судовий збір на користь держави, оскільки відповідно до пунктів 1, 15 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, а відповідач, як орган виконавчої влади, від сплати судового збору за цією категорією справ не звільняється. Судові витрати підлягають стягненню з Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, оскільки саме дії виключно цього органу виконавчої влади щодо звільнення позивачки стали підставою для звернення до суду з метою відновлення її порушеного права шляхом поновлення на роботі, тоді як всі інші позовні вимоги мають похідний від цього характер.

В порядку пункту 4 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивачки на роботі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 88, 209, 212-215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край», Печенізької районної ради Харківської області про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 14-к від 16 березня 2015 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1Г.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного редактора Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край».

Стягнути з Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12 748 (дванадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 96 копійок.

Стягнути з Печенізької районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відшкодування моральної шкоди 2 500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного редактора Комунального підприємства «Редакція газети «Печенізький край».

Стягнути з Печенізької районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Печенізької районної державної адміністрації Харківської області на користь держави судовий збір у розмірі 846 (вісімсот сорок шість) гривень 51 копійку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: