Номер провадження: 22-ц/785/2442/15
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

за участю: прокурора Котюх С.А.,

за участю: представника Одеської міської ради Старостіна О.С., представників Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Брушньовської І.І., Клименка Б.В., представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради про витребування майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року, -

встановила:

15 лютого 2013р. заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, уточнивши в подальшому позов звернувся до суду до ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради про витребування майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

При цьому посилалися на те, що нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 272,6 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю Одеської міської ради.

Технічний паспорт на вказане приміщення видано 14.02.2007р. комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», як на нежиле приміщення підвалу, користувачем якого є Одеська міська рада.

Також прокурор посилався на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2007р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших було визнано право власності на спірне приміщення підвалу за ОСОБА_6

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2008р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2007р. було скасовано та справу направлено на новий розгляд.

12 січня 2009р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради, Управління освіти та науки Одеської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших про визнання права власності задоволені, які були залишені без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2009р.

Ухвалою Верховного Суду України від 02 лютого 2011р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2009р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2009р. скасовано, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Приморського районного суду від 24 лютого 2012р. позов ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради, Управління освіти та науки Одеської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших було залишено без розгляду.

14 травня 2007р. ОСОБА_6 уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 на нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 272,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, який, в свою чергу, уклав договір купівлі-продажу від 08 червня 2007р. з ОСОБА_16, яка продала спірне приміщення ОСОБА_17

За довідкою Одеського БТІ, ОСОБА_6 прийняла у спадщину від ОСОБА_17 вищезазначене нежиле підвальне приміщення, його 98/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31серпня 2010р. за р.1679(реєстрація від 07.02.2011р.) (а.с.18-19т.1).

ОСОБА_6 прийняла у спадщину від ОСОБА_17 вищезазначене нежиле підвальне приміщення, його 2/100 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 серпня 2010р.

28 січня 2012р. ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу 2/100 частки допоміжного нежитлового підвального приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, первісний набувач ОСОБА_6 неправомірно набула право власності на спірний об'єкт на підставі рішення суду, яке на даний час скасовано.

З урахуванням зазначеного, усі послідуючі угоди, за якими інші відповідачі набули право власності на спірне майно, є недійсними.

Посилаючись на викладене, заступник прокурора Приморського району м. Одеси просив суд поновити йому строк позовної давності, витребувати вищевказане приміщення з незаконного володіння та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 травня 2007р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014р. позов прокурора було задоволено(а.с.152-156 т.1).

За заявою ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2014р. , заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014р. скасовано, справа призначена для розгляду в судове засідання(а.с.175т.1).

В судовому засіданні 18 грудня 2014р. прокурор та представники позивачів просили позов задовольнити, з урахуванням уточнених позовних вимог.

Представник ОСОБА_18, який діє в інтересах ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської радипозов прокурора визнав.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014р. позов заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі,заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилаються на те, що прокурором було подано уточнення до позову, у якому було зазначено, що про порушення майнових прав Одеської міської ради прокурору стало відомо лише у 2013 році під час проведення перевірки за зверненням заступника голови Одеської міської ради.

В суді апеляційної інстанції, прокурор Котюх С.А., представник Одеської міської ради Старостін О.С., представники Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Брушньовська І.І., Клименко Б.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, посилаючись на те, що спірне вищевказане приміщення належить територіальній громаді м. Одеси, яке було безпідставно отримано у власність відповідачами. Підтримали письмові пояснення, які надані до апеляційного суду Департаментом комунальної власності Одеської міської ради. Не заперечували поновити строк прокурору для звернення до суду.

Представник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що сторони є добросовісними набувачами спірного приміщення. Підтримав заперечення, які надані ним до апеляційного суду.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 неодноразово викликались в судові засідання апеляційного суду Одеської області на 19 лютого 2015р., 23 квітня 2015р., 04 червня 2015р., але у судові засідання не з'являлися, без поважних причин, не цікавилися розглядом справи. Заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали. Заперечень на позов та доказів, які спростовують доводи позивача, суду не надали.

Судові повістки направлялися відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8 за місцем їх реєстрації, наданим адресним відділом УМВС України в Одеської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та поштовими повідомленнями. Згідно актів ЖКС, відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 за місцем реєстрації не проживають, а тому колегія суддів вважає, що відповідачі належним чином повідомленні про слухання справи, згідно вимог ч.3,9 ст.76, ст.77 ЦПК України.Вказане, підтверджено повідомленнями про слухання справи(а.с.23-24,97-106, 141-149 т.2.)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що прокурором пропущено строк позовної давності та ним не було заявлено клопотання про поновлення строку, безпідставно здійснюється представництво інтересів Одеської міської ради, а також не доведено недійсність договорів купівлі-продажу спірного майна та необхідність його витребування у відповідності до положень статті 388 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 272,6 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю Одеської міської ради. Технічний паспорт на це приміщення виданий 14.02.2007р. Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», як на нежиле приміщення підвалу, загальною площею 272,6 кв.м., користувачем якого є Одеська міська рада(а.с.70-74т.2).

18 грудня 2008р. виконавчим комітетом Одеської міської ради, видано свідоцтво про право власності на об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить територіальній громаді м. Одеси, в особі міської ради, на праві комунальної власності. Об'єкт у цілому складається з приміщень, загальною площею 163 кв.м., основною площею 44,9 кв.м., відображених у технічному паспорті від 20 серпня 2008р. Вказане приміщення було зареєстровано 29 грудня 2008р. у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості»(а.с.54-61, 62- 69 т.2).

13 серпня 2009р. виконавчим комітетом Одеської міської ради, видано свідоцтво про право власності на об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить територіальній громаді м. Одеси, в особі міської ради, на праві комунальної власності. Об'єкт у цілому складається з приміщень, загальною площею 89,1 кв.м., основною площею 52,4 кв.м., відображених у технічному паспорті від 20 серпня 2008р. Вказане приміщення було зареєстроване 22 вересня 2009р. у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості»(а.с.54-61т.2).

Як вбачається з матеріалів справи, у 2007 році ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на підвальне приміщення площею 272,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання зареєструвати вказане приміщення в державному реєстрі прав нерухомості, посилаючись на те, що співвласники вказаного підвального приміщення поступилися своєю часткою у праві спільної сумісної власності в цьому майні, що підтверджувалось довідкою, виданою директором житлового управління малого підприємства фірми «Ренесанс-92 ЛТД».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших про визнання право власності, за ОСОБА_6 було визнано право власності на спірне приміщення підвалу.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2008р., рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2007р. було скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12січня 2009р., позов ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради, Управління освіти та науки Одеської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших про визнання права власності задоволено, та залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2009р.

Ухвалою Верховного Суду України від 02 лютого 2011р., рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2009р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2009р. було скасовано, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Приморського районного суду від 24 лютого 2012р. позов ОСОБА_6 до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради, Управління освіти та науки Одеської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших було залишено без розгляду.

Разом з тим, встановлено, що 14 травня 2007р. ОСОБА_6 уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 (посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Барба В.О.) на нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 272,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

08 червня 2007р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_16 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення (посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Надоховська Т.О.).

18 серпня 2007р. ОСОБА_16 продала спірне приміщення ОСОБА_17 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Барба В.О.

31 серпня 2010р. , ОСОБА_6 прийняла у спадщину від ОСОБА_17 вищезазначене нежитлове підвальне приміщення на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За довідкою Одеського БТІ, ОСОБА_6 прийняла у спадщину від ОСОБА_17 вищезазначене нежитлове підвальне приміщення, його 98/100 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31серпня 2010р. за р.1679 за реєстрацією від 07.02.2011р. (а.с.18-19т.1).

ОСОБА_6 прийняла у спадщину від ОСОБА_17 вищезазначене нежитлове підвальне приміщення, його 2/100 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31серпня 2010р.

28 січня 2012р. ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу 2/100 частки допоміжного нежитлового підвального приміщення, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, первісний набувач ОСОБА_6 неправомірно набула право власності на спірний об'єкт на підставі рішення суду, яке на теперішній час скасовано, а також прийняттям 31 серпня 2010р. у спадщину від ОСОБА_17 спірного нежитлового приміщення підвалу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 14 травня 2007р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, об'єкт нерухомості, який продається, належить ОСОБА_6 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2007р. по справі № 2- 4396/07(а.с.25-26т.1).

Відповідно до ст. 228 ЦК України, угода, яка порушує публічний порядок, є нікчемною, також, згідно цієї статті, угода є такою, що порушує публічний порядок, якщо вона скерована на порушення конституційних прав та свобод людини та громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У відповідності до ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі, грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 18 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ", перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами, правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області" № 266-І від 25.11.1991р. у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежилий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах м. Одеси.

Рішенням Одеської міської ради від 06 квітня 1992р. серед іншого було затверджено акт приймання-передачі та перелік державного майна переданого в комунальну власністю міста по галузям народної освіти, зокрема в додатку до акту приймання-передачі від 03.02.1992р. у переліку середніх шкіл під номером 9 зазначена СШ № 105, розташована за адресою: м. Одеси, АДРЕСА_1(а.с.79-82 т.2).

Листом від 22 лютого2008 р. № 496 Управління освіти та науки Одеської міської ради, повідомило, що на балансовому обліку відділу освіти Приморської райадміністрації знаходяться приміщення загальноосвітньої школи № 105 (АДРЕСА_1), загальною площею 2687 кв.м, в тому числі підвальні приміщення та господарча споруда, які не використовувались у навчально - виховному процесі, загальною площею понад 350 кв.м.(а.с.75т.2).

Приміщення, які не використовувалися у навчально-виховному процесі були надані в оренду МПП «НТ Сервіс», ПП «ОСОБА_25», ПП «ОСОБА_21». Зазначені приміщення були захоплені ОСОБА_9.(а.с.75-78, т.2).

Листом від 18.02.2008 р. № 01-21/258, відділ освіти Приморської районної адміністрації Одеської міської ради підтвердили інформацію зазначену у листі від 22.02.2008р. № 496, Управління освіти та науки Одеської міської ради(а.с.75-77, т.2).

В технічному паспорті від 14.02.2007р. на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 272,6 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, зазначено, що Одеська міська рада є користувачем зазначеного приміщення.

Представники Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради посилались на те, що вказані обставини свідчить про підготовку Одеської міської ради до реєстрації свого права власності на вищевказане спірне нежитлове приміщення, але цей процес було перервано 11.02.2008р., шляхом захоплення цього приміщення ОСОБА_9, тому Одеська міська рада була вимушена зареєструвати нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, частинами, в підтвердження чого були видані свідоцтва про право власності від 13.08.2009р. НОМЕР_1 та від 18.12.2008р. НОМЕР_2, та ж частина 20,5 кв.м., яка не потрапила до вказаних приміщень, на яку невидано свідоцтво про право власності належить територіальній громаді м. Одеси на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХХІ(а.с.50-52т.2).

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Таким чином, усі правочини, а саме: договори купівлі-продажу укладені після набуття право власності ОСОБА_6 на нежитлове підвальне приміщення площею 272,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 на підставі заочного рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2007 р., яке скасовано, є нікчемними.

Як вбачається з викладених обставин, відповідачі заволоділи нежитловим підвальним приміщення, загальною площею 272,6 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, та належить державі в особі Одеської міської ради без правових підстав.

В суд першої, так і апеляційної інстанції ОСОБА_6 не надала відомостей про те, що вказане приміщення належало їй на праві власності, на праві оренди до звернення з позовною заявою до суду.

Таким чином, ОСОБА_6 до суду не надано доказів, на якій правовій підставі належить їй підвальне приміщення площею 272,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1.

Отже, спірне приміщення незаконно вибуло з комунальної власності територіальної громади, а тому укладанням спірного договору купівлі - продажу з відповідачем ОСОБА_7 порушено публічний порядок, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Барба В.О., 14 травня 2007р., реєстраційний № 1529 - недійсним.

Рішення, на підставі якого ОСОБА_6 отримала у власність спірне нерухоме майно, що є предметом оскарження скасовано, а тому правові підстави, відповідно до яких відповідач ОСОБА_7 набув право відчужувати спірне майно, відсутні.

Неодноразовий перепродаж спірного майна, який не був пов'язаний з фактичним та юридичним припиненням володіння попереднього продавця та вступом у володіння кожного наступного набувача, не може бути підставою для припинення права комунальної власності на спірне майно та виникнення права власності у інших осіб.

Умовою дійсності будь-якого правочину за вимогами ст.203 ЦК України є повна відповідальність між волею сторін та їх волевиявленням, що спрямовані на досягнення реального правового та фактичного результату, тобто реальних правових наслідків, за умови повної відповідності умов правочину вимогам чинного законодавства.

Тобто, недотримання відповідачами вимог ст. 203 ЦК України, з врахуванням ст. 215 ЦК України, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановленні ст. 203 ЦК України, дають підстави вважати, що укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом договір від 14 травня 2007р. є недійсним.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яке не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати майно добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника не з його волі, іншим шляхом.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1. було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2. було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3.вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

На вказані обставини звертає увагу у правовому висновку Верховний Суд України у спорі про витребування власником майна від добросовісного набувача, відповідно до якого за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що власник спірного майна - територіальнагромада м. Одеси в особі Одеської міської ради та Департамент комунальної власності Одеської міської ради як орган уповноважений власником здійснювати управління спірним приміщенням, мають права вимагати повернення від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 нежитлоовго приміщення площею 272,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 у комунальну власність, за правилами ст. 388 ЦК України.

Вимоги прокурора про визнання права власності на нежитлове підвальне приміщення площею 272,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, в цих вимогах слід відмовити, оскільки існують свідоцтва про право власності від 13.08.2009р. НОМЕР_1, загальною площею 89,1 кв. м. та від 18.12.2008р. НОМЕР_2, загальною площею 163 кв.м. на вказані приміщення, які є дійсними по теперішній час, у судовому порядку не скасовані, право власності територіальної громади зареєстровано в Державному реєстру нерухомості, а тому немає підстав визнавати повторно право власності на вказані приміщення. На частину приміщення 20,5 кв.м., яка не потрапила до вказаних приміщень, а є частиною цього приміщення, Одеська міська рада не позбавлена право отримати свідоцтво про право власності на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради.

Крім того, колегія суддів погоджується з вимогами прокурора щодо поновлення строку для зверненн до суду, про що представники: Одеської міської ради та Департамент комунальної власності Одеської міської ради підтримали заяву прокурора щодо поновлення строку.

Доводи представника відповідача ОСОБА_6 про те, що прокурор не має право пред'являти позов в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, оскільки пропустив строк звернення до суду є необґрунтованими, оскільки у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. за № 3 - рп/99 «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної, безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. Підстав для набуття відповідачами права власності на нежитлове підвальне приміщення площею 272,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 не має, а рішення суду, на підставі якого воно було набуто, як вище зазначалося, скасовано, а тому прокурор має право звернутися до суду з вказаним позовом.

Доводи представника відповідача ОСОБА_6 про те, що вказане нежитлове приміщення не є комунальною власністю, а належить всім власникам житлового будинку є необґрунтованими, оскільки право комунальної власності Одеської міської ради є дійсним та не скасовано в судовому порядку. Доказів того, що вказане приміщення підвалу належить співвласникам житлового будинку сторонами не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував всі обставини справи та порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог прокурора частково.

Оскільки при подачі позову прокурор звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 365грн.40 коп., а саме за подачу позову у розмірі 243,60 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 121,80 коп.

Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 365грн. згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України, а саме за подачу позову у розмірі 243,60грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 121,80 грн., у частках з ОСОБА_8 у розмірі 7,31 грн.(365,40 х2 :100=7,31грн.), а з ОСОБА_6 у розмірі 358,09 грн. (365,40 х98 :100 =358,09грн.).

Керуючись ст.ст. 218,303,307 п.2ч.1,309,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року - скасувати.

Позов заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради про витребування майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Поновити прокурорі Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради строк позовної давності для звернення до суду з позовом .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Барба В.О., 14 травня 2007р., реєстраційний № 1529. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_8 2/100 частини нежитлового підвального приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, на користь територіальної громади в особі Одеської міської ради.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 98/100 частин нежитлового підвального приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, на користь територіальної громади в особі Одеської міської ради.

В позові прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 272,6 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 365(триста шістдесят п'ять)грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 7(сім) грн.31 коп., з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 358(триста п'ятдесят вісім)грн.09коп.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

Л.А. Гірняк

А.П.Заїкін