У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмету застави, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмету застави, посилаючись на те, що 26 липня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Івано-Франківське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позичальником ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_7 кредит у розмірі 23600 доларів США на споживчі цілі, з остаточним терміном повернення до 25 липня 2012 року під 16% річних. Крім цього 26 липня 2007 року між банком та ОСОБА_8 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого останній, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, передав у заставу автомобіль MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором, у останньої утворилася заборгованість, яка станом на 22 листопада 2014 року складає 1996865,50 грн. В ході претензійної роботи банку стало відомо, що ОСОБА_8 відчужив вказаний автомобіль третім особам, в результаті чого власником автомобіля з 6 червня 2014 року є ОСОБА_6 Тому банк просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 у розмірі 1996865,50 грн за кредитним договором від 26 липня 2007 року звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 26 липня 2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_8, а саме автомобіль MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6 Способом реалізації предмету застави визначити - реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, поведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2015 року задоволено клопотання банку та замінено неналежного відповідача належним, а саме відповідача з ОСОБА_6 на відповідача ОСОБА_5, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що автомобіль MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 відчужено ОСОБА_5, новий реєстраційний номер НОМЕР_2.

Цивільну справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмету застави направлено за підсудністю в Борщівський районний суд Тернопільської області.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що відповідач є добросовісним набувачем права власності на спірний автомобіль, оскільки на момент придбання автомобіля, не знав і не міг знати про перебування вказаного автомобіля у заставі позивача. Придбав у ОСОБА_6 автомобіль MERSEDES-BENZ 311 D, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_7, якому було видано державний реєстраційний номер НОМЕР_3, а згідно даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження накладено на автомобіль MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно висновків місцевого суду, при перереєстрації автомобіля, наявність заборони - обтяження не було виявлено, оскільки дані в Державний реєстр обтяження рухомого майна було внесено з помилкою. Крім того, банком не доведено виконання ним вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо направлення повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновками останнього та виходив з того, що банк просить звернути стягнення на автомобіль MERSEDES-BENZ 311 D, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_7 в той час, коли обтяження накладено на MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_8, отже вбачається невідповідність марки автомобіля номерації шасі. Доказів, що це є один і той же автомобіль банком не надано. Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що автомобіль MERSEDES-BENZ 311 D, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_7, на час набуття ОСОБА_5 на нього права власності - 7 жовтня 2014 року, був внесений в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. ОСОБА_5 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, а тому на нього не може бути звернуто стягнення. Крім того, ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_9 при розгляді справи не залучались. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не подано доказів про невиконання боржниками ОСОБА_8, ОСОБА_9 зобов'язання і наявність боргу, невиконання чи неналежного виконання виконавчого провадження.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 липня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 23600 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 25 липня 2012 року.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26 липня 2007 року, заборгованість ОСОБА_7 станом на 22 листопада 2014 року становить: сума простроченої заборгованості по основному боргу (тілу) кредиту - 19041,76 доларів США, що еквівалентно 287458,22 грн; сума простроченої заборгованості за відсотками 17893,83 доларів США, що еквівалентно 270128,84 грн; пеня - 1439278,44 грн. Загальний розмір заборгованості - 1996865,50 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором від 26 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_8 укладено договір застави, згідно з яким останній надав у заставу належний йому на праві власності транспортний засіб MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі НОМЕР_7 державний реєстраційний №АТ2611АК.

Згідно довідки Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Коломиї, Коломийського, Городенківського та Снятинського районів при УДАІ УМВС в Івано- Франківській області №164 від 17 лютого 2015 року (а.с.37), згідно бази даних автоматизованого обліку зареєстрованого автомототранспорту Державтоінспекції області АІПС "Автомобіль" та НАІС:

- 15 червня 2007 року у Калуському ВРЕР зареєстрований транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ 311 D, кузов НОМЕР_7, за ОСОБА_8 Видано номерний знак НОМЕР_1;

- 10 серпня 2007 року даний автомобіль знятий з обліку у Калуському ВРЕР ОСОБА_8;

- 10 листопада 2007 року даний автомобіль зареєстрований у Червоноградському ЦНП, Львівської області за ОСОБА_10 Видано номерний знак НОМЕР_5;

- 25 березня 2014 року у Червоноградському ЦНП автомобіль перереєстрований на нового власника по успадкуванню за законом за ОСОБА_11;

- 13 травня 2014 року даний автомобіль знятий з обліку у Червоноградському ЦНП ОСОБА_11;

- 6 червня 2014 року у Коломийському ЦНП даний автомобіль зареєстрований на тимчасовий облік за ОСОБА_6 видано номерний знак НОМЕР_3;

- 6 вересня 2014 року у Коломийському ЦНП даний автомобіль зареєстрований на постійний облік за ОСОБА_6;

- 7 жовтня 2014 року у Чортківському ЦНП Тернопільської області даний автомобіль зареєстрований на нового власника за довідкою-рахунком за ОСОБА_5 видано номерний знак В08596ВС.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 572 ЦК України)

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, має бути зазначено опис предмета обтяження. Якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.

У п. 1.6 Інструкції про проведення огляду транспортних засобів та їх реєстраційних документів під час реєстрації, перереєстрації і зняття з обліку, затвердженої наказом МВС України № 987 від 10 листопада 2005 року (п. 1.6), зокрема, визначено, що ідентифікація ТЗ - це установлення відповідності характеристик, ознак певного ТЗ (тип, модель, рік виготовлення, об'єм двигуна, повна маса тощо) даним виробника; ідентифікаційний номер (позначення) ТЗ (vehicle identification number - VIN) - структурне поєднання буквено-цифрових символів, яке присвоюється виробником ТЗ з метою ідентифікації останнього та наноситься на деталі кузова, шасі.

VIN-код присвоюється один раз та є ідентифікатором транспортному засобу на весь період його використання.

Номер державної реєстрації містить відомості про ТЗ саме щодо його власника, у зв'язку з чим не може бути самостійною ідентифікуючою ознакою транспортного засобу.

Позивач, в ході розгляду справи посилався на те, що VIN-код має 17 символів і не може мати їх 16, тому внесення даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна ідентифікаційного номера без останньої цифри «8» не можна розцінювати як відсутність обтяження на даний автомобіль, а також вважати ОСОБА_5 добросовісним набувачем спірного автомобіля.

На підтвердження тих обставин, що вказаний вище автомобіль з 3 серпня 2007 року по даний час постійно перебуває під обтяженням в якості забезпечення кредитного договору від 26 липня 2007 року позивач посилався на дані витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та довідку Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області від 12 лютого 2015 року за № 164.

Зі змісту договору застави від 26 липня 2007 року за реєстровим № Д-634 вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 26 липня 2007 року (п. 1.1) в заставу банку надано транспортний засіб MERSEDES-BENZ 311, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_7, державний реєстраційний НОМЕР_1, зареєстрований 2-ге МРЕВ ДАІ м. Калуш 20 червня 2007 року і належить на праві власності ОСОБА_8.

Ідентичні дані відображені у довідці Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області від 12 лютого 2015 року за № 164.

Позивач вказував на те, що для ідентифікації ТЗ суду достатньо тільки VIN-коду(НОМЕР_7), як унікального серійного номеру, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, символи якого повністю співпадають як у договорі застави від 26 липня 2007 року, так і вдовідці Центру надання послуг при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області від 12 лютого 2015 року за № 164, так і технічному паспорті на вказаний ТЗ, що на час ухвалення судового рішення належав відповідачу у справі - ОСОБА_5

Разом з тим, в ході розгляду справи суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки вищевказаним обставинам та зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності, не вжили заходів щодо ідентифікації автомобіля, який є предметом застави, не перевірили доводів позивача та обставин, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, у зв'язку із чим, дійшли поспішного висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно в силу добросовісності набувача цього майна. Не перевірено правових підстав заявленого позову та відповідності обраного банком способу захисту прав.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір місцевий суд не визначився з характером спірних правовідносин, не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не встановив коло осіб, інтересів, яких стосується вирішення даного спору, зокрема вирішуючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, суд не обговорив питання щодо залучення до участі у справі у якості співвідповідачів - боржника за кредитним договором ОСОБА_9 та ОСОБА_8, який передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб. Не перевірено загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження.

Апеляційний суд, встановивши, що вирішення даного позову відбулось без залучення боржника за кредитним договором ОСОБА_9 та заставодавця ОСОБА_8, не виправив вказаного порушення в силу положень ст.303 ЦПК України щодо меж розгляду справи та відсутності повноважень наданих йому цим Кодексом.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська