Справа № 296/5580/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В. ,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", ОСОБА_2 міської ради, комунальної установи "Центральна міська лікарня №1" про стягнення заборгованості по заробітній платні та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", ОСОБА_2 міської ради, комунальної установи "Центральна міська лікарня №1", в якому просила стягнути з відповідачів на свою користь 1 677 грн. 14 коп. невиплаченої заробітної плати та 3 000 грн. моральної шкоди; зобовязати відповідачів перерахувати заборгованість по заробітній платі позивача.

Позов обґрунтовувався тим, що з 21.05.2014 р. по 24.03.2015 р. позивач перебувала в трудових відносинах з Державним закладом "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на посаді молодшої медичної сестри, однак при звільненні та видачі трудової книжки з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2015 р. по 24.03.2015 р. у сумі 1677 грн 14 коп. Вказувала, що невиплата належних позивачу сум при звільненні, вимагало від неї докладання додаткових зусиль для організації свого життя та завдало моральних страждань, які позивач оцінила в сумі 3 000 грн.

Позивач у судовому засіданні поданий позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача комунальної установи "Центральна міська лікарня №1" в судове засідання не зявився, подав письмове заперечення проти позову, в якому посилаючись на те, що позивач у трудових відносинах з установою не перебуває, вказував на відсутність його обовязку відповідати за даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника, у винесенні рішення покладались на розсуд суду.

Представник відповідача Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" в судове засідання не зявився, при цьому судові повістки, що направлялись рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, повернуті до суду з відміткою поштового відділення "вибув" (а.с. 124-127).

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З огляду на те, що даних про зміну місцезнаходження Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" у суду відсутні, а також враховуючи виконання судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив вважати за можливе розглядати позов у заочному порядку за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 21 травня 2014 р. по 24 березня 2015 р. ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Державним закладом "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" та працювала на посаді молодшої медичної сестри, що стверджується записами №9, №10 в трудовій книжці позивача серії БТ-ІІ №3686125 (а.с. 2-3).

Відповідно до довідки Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" від 19.03.2015 р. №60 наявна заборгованість по заробітній платі, нарахованій ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 17.03.2015 р. становить 1 677,14 грн. (а.с. 7).

Частиною 1 статті 16 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців N 755-IV від 15.05.2003 р. встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з Єдиного державного реєстру.

Статтею 18 Закону N 755-IV врегульовано статус відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідно до якої якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи, або її відокремленого підрозділу, фізичної особи - підприємця під час провадження ними господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах (частина 4 ст. 18 Закону N 755-IV).

Згідно відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які знаходяться на веб-сайті «https://usr.minjust.gov.ua» на час розгляду справи Державний заклад "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", код за є юридичною особою, зареєстрованою 16.12.1997, має місцезнаходження за адресою: м.Житомир, пров. 1-й Паравозний, 11-а, та відповідно даних реєстру не перебуває в процесі припинення.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами.

Так, ст. 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу.

За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", з яким позивач і перебувала у трудових правовідносинах, заборгованості по заробітній платі з 01.01.2015 р. по 17.03.2015 р. в розмірі 1 677,14 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Водночас, задовольняючи вимоги про стягнення з роботодавця належних позивачу сум по заробітній платі, суд вважає безпідставними позовні вимоги про зобовязання відповідача перерахувати заборгованість по заробітній платі позивача, оскільки такий спосіб захисту права не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, суд вважає безпідставними вимоги до ОСОБА_2 міської ради та комунальної установи "Центральна міська лікарня №1", оскільки жодних доказів того, що останні перебувають з позивачем у трудових відносинах та несуть зобовязання перед позивачем по здійсненню оплати його праці суду не надано.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає доведеними обставини, що внаслідок невиплати відповідачем належних позивачу сум відбулося порушення його трудових прав, внаслідок чого остання була позбавлена можливості отримати належну їй заробітну плату, інші виплати та розпорядження ними на власний розсуд, що призвели до моральних страждань та вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд, виходячи з принципів розумності і справедливості, вважає за можливе заявлені вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 500 грн.

Відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. та вимоги немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного закладу "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 1 677 (тисяча шістсот сімдесят сім) грн. 14 коп. та відшкодування моральної шкоди у сумі 500 (п"ятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Державного закладу "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота