АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/5826/15 Головуючий у 1 інстанції - Саадулаєв А.І.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г. М., Качана В.Я.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення, зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 і просив винести рішення, яким усунути перешкоди, які чинять йому відповідачі у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів з указаної квартири без надання іншого житла. Просив зобов»язати ОСОБА_3 ОСОБА_4 відновити за власний рахунок вхідні двері у квартиру НОМЕР_2, демонтувати сходи між квартирами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відновити цілісність підлоги у першому та другому рівнях квартири АДРЕСА_1 /т.1а.с.103-105, 159-163/.

Послався на те, що спірна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 133,5 кв.м. належить йому на праві власності, а квартира НОМЕР_1, загальною площею 77,1 кв.м., розташована поверхом нижче, належить відповідачу ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Позивач зазначив, що за ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 27.10.2008 року визнано право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 загальна площа якої збільшилась з 77,1 кв. м. до 206,9 кв.м.

З урахування указаного рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 27.10.2008 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 після реєстрації за ним права власності на реконструйовану квартиру НОМЕР_1 було зведено сходи, що ведуть до 1 і 2 рівнів квартири НОМЕР_2 та з»єднують квартиру позивача НОМЕР_2 і квартиру відповідача НОМЕР_1, демонтовано вхідні двері до квартири НОМЕР_1 та незаконно вселено наймачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 8.10.2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.07.2009 року указане рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 27.10.2008 року було скасоване, у зв»язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18.12.2013 року, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 виселення відповідачів з указаного житла, зобов»язано відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відновити за власний рахунок вхідні двері у квартиру НОМЕР_2, демонтувати сходи між квартирами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відновити цілісність підлоги у першому та другому рівнях квартири АДРЕСА_1 /т.1а.с.103-105, 159-163/.

За заявою ОСОБА_7, яка діє за дорученням ОСОБА_3 ОСОБА_4, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року скасоване за нововиявленими обставинами та ухвалене нове рішення від 25.02.2015 року про відмову у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення, зобов»язання вчинити дії /т.4 а.с.92-98/.

При цьому, скасовуючи рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року, та ухвалюючи нове рішення від 25.02.2015 року, суд послався на доводи викладені в заяві про нововиявлені обставини, які стали відомі заявнику пізніше із матеріалів кримінальної справи відносно шахрайських дій по спірній квартирі, після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року.

Зокрема, суд послався на те, що судом не враховані доводи та письмові докази відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в тій частині, що квартира НОМЕР_2 не існує, як окремий об»єкт нерухомого майна, а є частиною площі квартири АДРЕСА_1. А також зазначив, що у позивача ОСОБА_2 не існувало дозволу на реконструкцію площі над квартирою НОМЕР_1 вище зазначеного будинку, та відсутній технічний паспорт на квартиру НОМЕР_2, а тому суд дійшов неправильного висновку про наявність у позивача права власності на спірну квартиру/т.3 а.с.63-69/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2015 року, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник послався на те, що обставини, на які послався заявник ОСОБА_7, яка діяла за дорученням ОСОБА_3 ОСОБА_4, та з якими погодився суд першої інстанції у рішенні від 25.02.2015 року, не є нововиявленими, оскільки ці обставини досліджувались судом і були та могли бути відомі заявнику на час розгляду справи /т.4 а.с.104-109/.

Крім того, вимагаючи скасування рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2015 року суду, скаржник посилається на доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема, на те, що об»єднання та реконструкція квартир АДРЕСА_1 здійснені відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 27.10.2008 року, яке було скасоване ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 8.10.2009 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.07.2009 року /т.1 а.с.14-19/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2015 року з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. від 25.06.2003 року за реєстровим №2790 квартира АДРЕСА_1 була подарована ОСОБА_3 ОСОБА_4 його дружиною ОСОБА_9 /т.1 а.с.27/.

Встановлено, що до укладення цього договору дарування попередній власник квартири НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримала офіційний дозвіл про надбудову над указаною квартирою двох мансардних поверхів.

В подальшому, як встановлено судом, подружжя ОСОБА_3 ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_9 виконали надбудову на мансардному поверсі над своєю квартирою, що знайшло своє підтвердження на підставі: розпорядження №890 від 29.08.2000 р. Радянської районної державної адміністрації м.Києва «Про надання дозволу на розробку проектно-кошторисної документації на влаштування жилих приміщень на горищі будинку АДРЕСА_1»; інвестиційного контракту №38 від 22.11.2000 року на влаштування жилих приміщень на горищі будинку АДРЕСА_1; експертного висновку 6-СДПЧ по охороні Радянського району м.Києва від 4.04.2001 року №472; розпорядження №531 від 3.05.2001 року Радянської районної державної адміністрації м.Києва «Про затвердження проектно-кошторисної документації на влаштування жилих приміщень на горищі будинку АДРЕСА_1 та надання дозволу на виконання будівельних робіт»; висновку санітарно-епідеміологічної станції Радянського району від 4.04.2001 року №472; розпорядження КМДА №112 від 25.01.2002 року «Про надання дозволу на виготовлення проектно-кошторисної документації на реконструкцію горищ та надбудову мансардних поверхів деяких будинків у м.Києві»; протоколу загальних зборів ОСББ «Рейтарська,№31/16» та інших документів.

Виконана дворівнева мансардна надбудова над квартирою НОМЕР_1 є одним цілим разом з квартирою і належить ОСОБА_3 ОСОБА_4.

У зв»язку зі спробою незаконного заволодіння указаною дворівневою надбудовою над квартирою НОМЕР_1, прокуратурою Шевченківського району м.Києва порушена кримінальна справа за ознаками шахрайства, потерпілою особою, по якій визнаний ОСОБА_3 ОСОБА_4.

В подальшому, як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.10.2010 року за ОСОБА_2 визнано право власності на новостворене майно квартиру НОМЕР_2, розташовану на мансардному поверсі у будинку АДРЕСА_1 до складу якої, як вважає ОСОБА_2, входить і площа дворівневого мансардного поверху над квартирою НОМЕР_1 зведеного ОСОБА_3 ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_9 /т.1 а.с.6-7/.

Право власності за ОСОБА_2 на квартиру НОМЕР_2 15.02.2011 року було зареєстроване в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна.

Після ухвалення Шевченківським районним судом м.Києва рішення від 22.10.2010 року, яким було визнано право власності за ОСОБА_2 на квартиру НОМЕР_2 (до складу якої, як вважав ОСОБА_2, входить і мансардна надбудова над квартирою НОМЕР_1), ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виселення із квартири НОМЕР_2 ОСОБА_3 ОСОБА_2, а також ОСОБА_10 ОСОБА_6 та ОСОБА_5, вважаючи, що мансардна надбудова над квартирою НОМЕР_1 входить до складу належної йому квартири НОМЕР_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року указаний позов про виселення задоволено /т.1 а.с.103-105/.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_2 на законних підставах володіє на праві власності квартирою АДРЕСА_1, в тому числі і мансардною надбудовою над кв. НОМЕР_1.

При цьому, судом у рішенні зазначено, що ОСОБА_3 ОСОБА_2 належить квартира НОМЕР_1 загальною площею 77,1 кв.м., без мансардної надбудови.

За заявою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 указане рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року скасоване за нововиявленими обставинами та 25.02.2015 року ухвалене нове рішення про відмову ОСОБА_2 у виселенні указаних відповідачів із квартири НОМЕР_2 /т.4 а.с.92/.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, скасовуючи рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2013 року, та ухвалюючи нове рішення від 25.02.2015 року, як на нововиявлені обставини, обґрунтовано послався на обставини, які не були відомі ні суду ні сторонам, та про які стало відомо представникам ОСОБА_3 ОСОБА_4 після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи щодо шахрайського заволодіння мансардною надбудовою над квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Зокрема, обґрунтовуючи рішення від 25.02.2015 року, суд зазначив, що ним були досліджені документи, які стосуються прав позивача ОСОБА_2 на горищне приміщення АДРЕСА_1, із яких слідує, що його права не поширюються на мансардний дворівневий поверх, розташований над квартирою НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 ОСОБА_4, оскільки дозвіл на переобладнання горищного приміщення під житлове приміщення НОМЕР_2 позивачу ОСОБА_2 було надано на всю площу цього горища, за винятком площі, розташованої над квартирою НОМЕР_1.

Зазначені обставини, які не були досліджені судом при ухваленні рішення від 15.11.2013 року підтверджуються зокрема: договором про участь в інвестуванні будівництва житла від 1.11.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 /т.4 а.с.68-69/; висновком №4971 спеціаліста з будівельно-технічних досліджень від 21.06.2006 року, здійснений на замовлення ОСОБА_11 /т.4 а.с.70-80/; висновок по конструктивних рішеннях і технічному стані будівлі, можливості добудування і введення в експлуатацію двоповерхової мансарди, затверджений 3.10.2006 року /т.4 а.с.81-85/; дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий управлінням Дежархбудконтролю м.Києва №1912-Шв/Р від 28.03.2006, плану за поверхами на квартиру АДРЕСА_1, здійсненого ТОВ»Червона капелюшка» /т.4 а.с.86-87/; технічним паспортом на квартиру НОМЕР_2, виданим Київським БТІ /т.4 а.с.88/.

При цьому, допитаний в суді першої інстанції як свідок ОСОБА_11 зазначив, що між ним та ОСОБА_2 існували договірні відносини з приводу переобладнання горищного приміщення АДРЕСА_1 у житлове приміщення НОМЕР_2, однак згідно технічно-дозвільної документації зазначене переобладнання не поширювалось на горищний простір розташований над квартирою НОМЕР_1.

Також, у суді першої інстанції обґрунтовано дана оцінка розпорядженню Шевченківської районної державної адміністрації м.Києва №660 від 5.05.2003 року та №1777 від 7.12.2007 року, згідно яких Шевченківською РДА розглядалася проектна документація, яка була розроблена ТОВ»Червона капелюшка» на реконструкцію приміщення АДРЕСА_1 з влаштуванням квартир у двох рівнях, крім площі над квартирою НОМЕР_1. Введення в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта в цьому будинку було затверджене за винятком площі над квартирою№35 /т.3 а.с.74-77/.

Отже, судом першої інстанції, при ухваленні рішення від 25.02.2015 року на повно з»ясованих обставинах встановлено, що позивачем ОСОБА_2 не доведено, що реконструйоване приміщення АДРЕСА_1 за своєю площею поширюється над квартирою НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Указані питання, які мають суттєве значення для об»єктивного розгляду справи не були предметом дослідження у суді при ухваленні рішення Шевченківським районним судом від 15.11.2013 року, оскільки стали відомі заявнику пізніше, а тому суд своїм рішенням від 25.02.2015 року, скасовуючи указане рішення від 15.11.2013 року, обґрунтовано зазначив, що вище зазначені обставини є нововиявленими і такими, що впливають на правильність судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не впливають на правильність судового рішення та не спростовують його висновків.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді