Справа № 161/5195/15-ц
Провадження № 2/161/2142/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі - Мартинюк О.Г.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Свій позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 до 13 листопада 2014 року. Під час шлюбу ними було спільно набуте майно, а саме автомобіль ВАЗ 217030 д.н. НОМЕР_3 2008 р.в. номер кузова НОМЕР_2, який був зареєстрований за на ім'я ОСОБА_4 04 вересня 2008 року.

Вказує, що даний автомобіль був ними придбаний під час шлюбу за спільні кошти, однак ОСОБА_3 без згоди позивача відчужив спірний автомобіль.

На підставі викладеного просить суд стягнути із відповідача компенсацію, що відповідає ? частини автомобіля ВАЗ 217030 д.н. НОМЕР_3 2008 р.в. номер кузова НОМЕР_2, який є спільною сумісною власністю подружжя, а саме 61900 гривень.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили її задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1995 року, який було розірвано 13 листопада 2014 року (а.с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, 04 вересня 2008 року за ОСОБА_3 зареєстровано ВАЗ 217030 д.н. НОМЕР_3 2008 р.в. номер кузова НОМЕР_2 (а.с.10).

Як вбачається з копії реєстраційної картки автомобіля ВАЗ 217030 д.н. НОМЕР_3 2008 р.в. номер кузова НОМЕР_2, вказаний автомобіль на підставі довідки-рахунок № ВІА961151 від 20.11.2014 року відчужений ОСОБА_5

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності № 17258/14, орієнтовна ринкова вартість автомобіля ВАЗ 217030 д.н. НОМЕР_3 2008 р.в. станом на 17.03.2015 становить 123800 гривень (а.с. 7).

Як слідує із роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що автомобіль ВАЗ 217030 д.н. НОМЕР_3 2008 р.в. номер кузова НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя, отже, кошти від відчуження вказаного автомобіля в сумі 123800 гривень також є спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію, що відповідає 1/2 частині вартості автомобіля ВАЗ 217030 державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 2008 року випуску, який є спільною сумісною власністю подружжя, в сумі 61900 грн.

На підставі ст.ст. 69-71СК України, ст. 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію, що відповідає 1/2 частині вартості автомобіля ВАЗ 217030 державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 2008 року випуску, який є спільною сумісною власністю подружжя, в сумі 61900 (шістдесят одна тисяча дев»ятьсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 619 (шістсот дев»ятнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська