Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів борг за кредитним договором в розмірі 13 322,40 доларів США, що еквівалентно 157 931,89 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до кредитного договору, укладеного 30 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 остання отримала споживчий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії, ліміт якої встановлюється в іноземній валюті в сумі 23 000 доларів США зі вставленою процентною ставкою у розмірі 14 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 25 травня 2018 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30 травня 2008 року були укладені два договори поруки, відповідно до яких останні зобов'язувалися відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність боржника та поручителів є солідарною.

Проте своїх зобовязань за договором ОСОБА_2 не виконувала і станом на 23 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 13 322,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 червня 2014 року становить 157 931,89 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 30 травня 2008року в сумі 13 322,40 доларів США, що еквівалентно 157 931грн. 89 коп. станом на 23 червня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 1579,32 грн. по 526,44 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким стягнути лише з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 157 931,89 грн. та судовий збір в сумі 1579,32 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що судове рішення є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні всіх обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не врахував, що прострочена заборгованість по кредитному договору зі сплати чергового платежу за основним зобовязанням виникла 25 лютого 2013 року в розмірі 175,35 доларів США. Проте позов подано до суду лише 27 червня 2014 року тобто через один рік та чотири місяці.

Вважає, що на цей час відносини поруки припинені, оскільки Банк не предявив позову до відповідачів, як до поручителів протягом шести місяців з дня настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір за яким остання отримала споживчий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії, ліміт якої встановлюється в іноземній валюті в сумі 23 000 доларів США зі сплатою 14,0 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 25 травня 2018 року згідно з встановленим графіком погашення.

Згідно п.2.1 зазначеного договору в забезпечення зобовязань за цим договором в заставу передано нерухоме майно, а саме, двохкімнатна квартира загальною площею 51,28 кв.м. по вул. Гетьмана Самойловича в м. Житомирі.

Крім того, 30 травня 2008 року між Банком та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були укладені два договори поруки, відповідно до яких останні зобов'язувалися відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що виникли з кредитного договору.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором Банком 29 квітня 2014 року на адресу відповідачів були направлені вимоги про усунення порушень умов кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23 червня 2014 року ОСОБА_2 заборгувала перед Банком 13 322,40 доларів США, що за курсом НБУ станом а це число становить 157 931,89 грн., з них 12 184,03 доларів США, що еквівалентно 144 436,96 грн. заборгованість за кредитом, 842,17 доларів США, що еквівалентно9 983,60 грн. заборгованість по процентам, 261,79 доларів США, що еквівалентно 3 103,41 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 34,41 доларів США, що еквівалентно 407,92 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні відповідати перед позивачем як поручителі за неналежне виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Банк не предявив вимоги до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, а тому порука є припиненою безпідставні.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяці від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Зі змісту п.3.1 укладеного договору поруки між Банком та ОСОБА_4 від 30 травня 2008 року убачається, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором (а.с.17).

Умовами договору поруки строк його дії не встановлений.

Сторони в суді апеляційної інстанції визнали, що сплата процентів як і тіла кредиту є основним зобовязанням за кредитним договором.

У п.1.3.4 кредитного договору визначено строк сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком проценти.

Як убачається з графіка погашення кредиту, останній черговий платіж процентів боржником було здійснено 27 лютого 2014 року в сумі 128 доларів США (а.с. 37).

Отже саме з цієї дати починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Тому порука не може вважатися припиненою, оскільки Банк звернувся до суду з позовом 08 липня 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня здійснення останнього чергового платежу.

Виходячи з вищенаведеного рішення районного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відтак підстави для його скасування і ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: