Єдиний унікальний номер 719/433/15-ц
Номер провадження 2/719/157/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м.Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Хряпченко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - орган опіки і піклування Сокирянської міської ради Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2015 року, після проведення повторного автоматизованого розподілу справ, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - орган опіки і піклування Сокирянської міської ради Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав передана на розгляд судді Цицак В.Л.

Підставою звернення із позовом позивач ОСОБА_1 зазначає ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, піклуванню та утриманню дітей. У позовній заяві вказує, що ОСОБА_2 не піклується про здоров'я та моральний, фізичний, духовний розвиток дітей, їх навчання та підготовку до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, ніякої участі в їх вихованні не бере, а також не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що підтверджується наявною заборгованістю по сплаті аліментів. Зазначає, що діти проживають із нею за кордоном, забезпечені належними умовами проживання та виховання; вона та її чоловік несуть усі витрати щодо навчання, виховання, розвитку дітей та підтримання їх здоров'я. Просить суд позов задоволити, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

В матеріалах справи знаходиться заява позивача - ОСОБА_1 від 28.09.2015р., в якій остання просить проводити попереднє та всі інші судові засідання у її відсутності; позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити (а.с. 74).

Відповідач - ОСОБА_2, будучи неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судові засідання не з'явився, жодних заяв чи клопотань не подав, заперечень на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - органу опіки і піклування Сокирянської міської ради Чернівецької області Телешман І.В. подав заяву про розгляд справи без участі представника Сокирянської міської ради Чернівецької області (а.с. 105-106, 109-110).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 03.12.2015р. повідомила, що її сестра - позивач ОСОБА_1 розлучилася з відповідачем ОСОБА_2 у 2009-2010рр. та, уклавши у 2013році другий шлюб, виїхала у середині 2013року з дітьми за кордон. Дозвіл на виїзд дітей за кордон у 2013році строком на 2 роки надав відповідач ОСОБА_2 Свідок вважає, що дозвіл останнім був наданий з врахуванням інтересів дітей, в тому числі з врахуванням умов проживання, рівня освіти за кордоном тощо. Повідомила, що у вересні 2015року позивач ОСОБА_1 приїжджала в Україну з наміром отримати дозвіл на перетин кордону дітьми на наступний термін, однак досягнути домовленості із відповідачем ОСОБА_2 не змогла, дозволу не отримала та змушена була звернутися до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Свідок ОСОБА_4 розповіла, що за період шлюбу та після його розірвання відповідач ОСОБА_2 не зловживав алкогольними напоями, наркотичними засобами; дітей не бив, жорстоко з ними не поводився, про залучення ним дітей до праці, жебракування їй не відомо; до кримінальної відповідальності відповідач не притягувався. Після розірвання шлюбу та до виїзду позивача з дітьми за кордон відповідач ОСОБА_2 навідував дітей інколи раз в тиждень, інколи раз в місяць. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 завжди проявляв більший інтерес до старшої дитини - сина ОСОБА_5.

Повідомила, що з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей, однак, наскільки відомо свідку, останній їх не сплачує та має значну заборгованість. Повідомила також, що, як їй відомо, у відповідача значна заборгованість по кредитах, які від оформляв у різних банках. Постійного місця праці у відповідача ОСОБА_2 немає, має лише тимчасові заробітки.

На даний час відповідач створив другу сім'ю, з якою проживає в м. Сокиряни Чернівецької області, проте свідок із відповідачем не спілкується. Від сестри - позивача ОСОБА_1 чула, що відповідач інколи спілкувався із дітьми за допомогою соціальних мереж; обіцяв приїхати в гості, привезти подарунки, однак за весь час перебування дітей за кордоном не приїжджав, як їй відомо, подарунків не передавав. Наскільки відомо свідку, останній раз відповідач виходив на контакт із дітьми до травня 2015року. Чи відомо відповідачу ОСОБА_2 про актуальний на даний час телефонний номер сестри та точну адресу (назва вулиці, будинку), за якою проживають діти, вона не знає.

За період з 2013 по 2015 роки діти на Україну не приїжджали, приїжджала лише її сестра. При цьому, зазначила, що діти знають, що в них є батько, який живе в Україні; однозначно ствердила, що син ОСОБА_5 бажає спілкуватися із батьком, а донька ОСОБА_6, яка з огляду на вік та час який пройшов з моменту виїзду за кордон, погано пам'ятає батька, припускає, що теж бажала б спілкування, якби був контакт із батьком.

Показала, що їй відомо, що по питанню позбавлення відповідача батьківських прав було винесено висновок, комісія розглядала дане питання за заявою її сестри, однак більш детально з цього приводу свідок нічого пояснити не могла.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 03.12.2015р. повідомила, що її донька - позивач ОСОБА_1 розлучилася з відповідачем ОСОБА_2 у 2009-2010рр. та, уклавши у 2013році другий шлюб, виїхала у середині 2013року з дітьми за кордон. Дозвіл на виїзд дітей за кордон у 2013році надав відповідач ОСОБА_2, спочатку на один місяць, а потім - на два роки. За період з 2013р. по 2015р. діти з матір'ю - позивачем ОСОБА_1 приїжджали один раз, у 2013році, коли надавався другий дозвіл на виїзд дітей за кордон. Повідомила, що у вересні 2015року позивач ОСОБА_1 приїжджала в Україну з наміром отримати дозвіл на перетин кордону дітьми на наступний термін, однак не отримавши дозволу, звернулася до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки боїться, що приїхавши з дітьми в Україну, не зможе їх забрати назад у Польщу без згоди батька ОСОБА_2

За період перебування сторін у шлюбі між ними були конфлікти, зумовлені, зокрема, безвідповідальним ставленням відповідача ОСОБА_2 до праці, розтратою сімейних коштів тощо. При цьому, свідок повідомила, що відповідач ОСОБА_2 ніколи жорстоко не поводився з дітьми, не бив їх.

Після розірвання шлюбу та до виїзду позивача з дітьми за кордон відповідач ОСОБА_2 інколи навідував дітей та спочатку передавав гроші-аліменти на утримання дітей. Як стало відомо свідку недавно, ці гроші надавала відповідачу його мати. На даний час відповідач аліменти не платить, має значну заборгованість як по аліментах, так і за іншими зобов'язаннями, зокрема, кредитними; відповідач ОСОБА_2 не має місця постійної праці, перебивається тимчасовими заробітками.

З 2015року свідок ОСОБА_7 із відповідачем ОСОБА_2 не спілкується; знає, що останній живе в м. Сокиряни Чернівецької області, створив іншу сім'ю, має дитину. На даний час свідок не чула про те, що відповідач ОСОБА_2 спілкується із дітьми чи з її донькою. Повідомила, що відповідачу відоме місце проживання дітей, однак чи відома точна адреса (вулиця, номер будинку) або актуальний номер телефону позивача або дітей - не знає. Вважає, що якби відповідач ОСОБА_2 хотів, то мав би можливість спілкуватися із дітьми, оскільки її донька - позивач ОСОБА_1, розповідає дітям, що в них є батько в Україні, має його фото. Вважає, що відсутність спілкування - це провина відповідача ОСОБА_2, зумовлена відсутністю інтересу в останнього до дітей.

Підтвердила, що діти знають, що батько живе в Україні та старший син ОСОБА_5, який краще за молодшу сестру ОСОБА_6 пам'ятає батька, бажає з батьком спілкуватися, про що згадував в розмові із свідком та переживає, що оскільки в батька інша сім'я, друга дитина, останній може втратити до нього інтерес.

Показала, що їй відомо, що по питанню позбавлення відповідача батьківських прав її донька зверталася в орган опіки та піклування, подала заяву та документи, що підтверджують місце проживання, навчання та стан здоров'я дітей; чи збирались інші документи органом опіки та піклування - їй не відомо.

Свідок ОСОБА_6 надав суду заяву від 09.12.2015р., в якій зазначив, що висновок міської опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 25.05.2015р. він підписував, однак підготовкою документів та самого висновку безпосередньо не займався, по справі нічого пояснити не може та просить справу розглядати без його участі (а.с. 152).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що він, як працівник Сокирянської міської ради Чернівецької області, займався підготовкою висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 25.05.2015р. Зазначив, що висновок було надано на основі документів, поданих ОСОБА_1, а саме: її заяви, копії паспорту та свідоцтв про народження дітей, довідок про місце проживання ОСОБА_1 та дітей, акту про житлово-побутові умови сім'ї ОСОБА_1, рішень суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а також розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 Повідомив, що пояснення у ОСОБА_2 не відбиралися, його ставлення до дітей та думка щодо поданої ОСОБА_1 заяви не з'ясовувалася. ОСОБА_2 був повідомлений про засідання органу опіки та піклування, яке відбулося 25.05.2015р., проте на таке не з'явився. Міська опікунська рада не відкладала розгляд питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав на інший день, висновок було прийнято 25.05.2015р., даний висновок до відома ОСОБА_2 не доводився, останньому не надсилався.

Заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.11.2010р. по справі № 2-2339/10 (а.с.10).

Під час перебування у шлюбі в стороні народилось двоє дітей - син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим ВРАЦС Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 07.05.2007р., та донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим ВРАЦС Сокирянського районного управління юстиції 02.12.2008р. (а.с.11-12).

09 грудня 2010року Сокирянським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист у справі № 2-2391/10р про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Як вбачається із розрахунків розміру заборгованості по виплаті аліментів від 23.04.2015р. № 361/02/5, від 08.06.2015р. № 465/02-13/2, від 02.10.2015р. № 842/02/2 та від 02.12.2015р. № 1969/02/14/5 у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01.12.2015р. становить 29553, 90 грн. (а.с. 14-15, 87, 126).

При цьому, згідно листа ВДВС Сокирянського районного управління юстиції № 1986/02-14/ від 27.12.2015р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у період з 02.11.2010р. по 01.01.2013р. сплачував аліменти частково; у період з лютого 2013р. по грудень 2013р. з заробітної плати відповідача утримувалися аліменти та погашалась раніше утворена заборгованість. Згідно наданої ВДВС Сокирянського районного управління юстиції інформації на даний час відповідач не працевлаштований, майно та кошти, на які можна звернути стягнення, у нього відсутні; в порушенні кримінальної справи щодо відповідача ОСОБА_2 за несплату аліментів відмовлено (а.с.137, 157-158).

Судом встановлено, що 24 травня 2013року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_12, про що зроблено актовий запис № 32, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим ВРАЦС реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області 24.05.2013р. (а.с.16).

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 разом із малолітніми дітьми на даний час проживає в с. Шимішув Республіки Польща в будинку, що належить її чоловіку ОСОБА_11, та перебуває на його утриманні (а.с. 17-18). Діти - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6., та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, вихованням яких займається мати, навчаються в школі в Шимішовє; (а.с. 19-20) та перебувають в Польщі під постійною лікарською опікою з 2014р. (а.с.21-22).

Згідно висновку від 25.05.2015р. № 01-08/630 міської опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8.н., щодо малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6., та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області № 60 від 27.05.2015р., з метою забезпечення соціального захисту малолітніх, права на здоровий розвиток дітей, створення належних умов для психологічної адаптації, навчання та виховання, вважати за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в зв'язку з невиконанням батьківських обов'язків (а.с. 23-24).

Вищезгаданий висновок було надано на підставі наступних документів: заяви ОСОБА_1, копії паспорта заявниці та свідоцтв про народження дітей; копії рішення суду про розірвання шлюбу від 02.11.2010р.; копії рішення суду про стягнення аліментів від 24.11.2010р.; акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 30.04.2015р.; розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів № 361/02/5 від 23.04.2015р., що підтверджується листом Сокирянської міської ради Чернівецької області від 07.12.2015р. № 01-07/1390 (а.с.138-151).

Однією із підстав за яких батько може бути позбавлений судом батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 СК України, згідно якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. При цьому, ухилення від виховання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як зазначено в Узагальненні Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008р. суду слід витребовувати від органу опіки та піклування письмовий висновок відповідно до ч. 5 ст. 19 СК, а також суд може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б підтверджували свідоме та умисне ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Суд бере до уваги, що під час проживання дітей на території України батько із дітьми спілкувався, по мірі можливості надавав кошти на утримання, при цьому, ніколи не був із дітьми жорстокий та не експлуатував їх, що підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 За останні два роки (час проживання дітей за кордоном) батько намагався спілкуватися із дітьми та не можна ставити у вину відповідачу ОСОБА_2 обмежене спілкування, оскільки судом встановлено, що позивач виходить на контакт із відповідачем за необхідності, а її родичі не спілкуються із ОСОБА_2 взагалі, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Таким чином, обмежене спілкування зумовлено також й тим, що відповідачу ОСОБА_2 не відома точна адреса та координати дітей; останні проживають в іншій країні, що також утруднює можливість батька бачитися із дітьми.

Із показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вбачається, що дійсною підставою для звернення із позовом є недосягнення сторонами згоди щодо документального оформлення дозволу на виїзд їх спільних дітей за кордон на наступний термін, оскільки дія попереднього дозволу закінчилась в 2015році.

При цьому, побоювання позивача ОСОБА_1 базуються лише на її припущеннях; суду не надано доказів, що відповідач умисно перешкоджав чи перешкоджатиме виїзду дітей за кордон у майбутньому, у разі якщо діти приїдуть в Україну. Більше того, враховуючи покази свідка ОСОБА_4, відповідач діяв свідомо та з урахуванням в першу чергу інтересів дітей, надаючи позивачу ОСОБА_1 у 2013році дозвіл на виїзд дітей за кордон. У разі ж відмови відповідача надати дозвіл на виїзд дітей за кордон - позивач не позбавлена права звернутись за захистом своїх прав та прав дітей в судовому порядку, однак це не підстава для позбавлення відповідача батьківських прав.

Судом також не встановлено інших підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Суд враховує, що згідно показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7, діти, особливо син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, бажають спілкуватися із батьком.

Щодо несплати відповідачем ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей та наявності заборгованості, то це не є самостійною підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд враховує, що така заборгованість виникла у зв'язку із відсутністю у відповідача ОСОБА_2 будь-якого майна та коштів, інших джерел постійних доходів, що підтверджується як листом ВДВС Сокирянського районного управління юстиції № 1986/02-14/ від 27.12.2015р. (а.с. 137), так і показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Суд відхиляє висновок від 25.05.2015р. № 01-08/630 міської опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8.н., щодо малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6., та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, затверджений рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області № 60 від 27.05.2015р., оскільки такий, на думку суду, є однобічним, наданий без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи. Зокрема, як вбачається із листа Сокирянської міської ради Чернівецької області від 07.12.2015р. № 01-07/1390 (а.с.138-151) та показів свідка ОСОБА_8, висновок базується лише на заяві та документах, поданих позивачем ОСОБА_1, без врахування позиції відповідача ОСОБА_2

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в даному випадку не співмірне із інтересами як дітей, так і батька, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Питання по судових витратах вирішити, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 19, 150, 164 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», з врахуванням Узагальнення Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008р., керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 63-64, 88, 208-209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - орган опіки і піклування Сокирянської міської ради Чернівецької області, про позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: