У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2015 року в справі за позовом заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області в інтересах держави в особі управління охорони здоров'я Рівненської міської ради Рівненської області Рівненської центральної міської лікарні до ОСОБА_3, співвідповідача товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду від 08 травня 2015 року задоволено позов заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь управління охорони здоров'я Рівненської міської ради Рівненської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3414 (три тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 60 коп., які підлягають зарахуванню до бюджету м. Рівне, з якого фінансується Рівненська центральна міська лікарня.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд безпідставно дійшов висновку про наявність його вини у вчиненні ДТП, оскільки судом його звільнено від кримінальної відповідальності.

Зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства прокурор повинен був звернутися із даним позовом до страховика, оскільки у звязку із настанням ДТП виник страховий випадок.

Так як його цивільно-правова відповідальність застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", саме страхове товариство повинно відшкодувати витрати, понесені медичним закладом на

___________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 562/3613/14-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1238/2015 Суддя-доповідач ОСОБА_5

лікування третьої особи потерпілого.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області відмовити за безпідставністю.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор зазначає про законність та обгрунтованість судового рішення. Просить про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Представник співвідповідача товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" звернувся до апеляційного суду із клопотанням про залишення рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов прокурора Здолбунівського району Рівненської області щодо стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, саме з відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості такого позову.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2013 року близько 00.05 хв., внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху сталася ДТП під час якої останній допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 211140, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 11.02.2014 року № 60 відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров'я (а.с. 7, 8, 10).

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 у звязку із його дійовим каяттям (а.с. 7).

Згідно листа Рівненської центральної міської лікарні від 20 грудня 2013 року № 1/9-4147 ОСОБА_6 з 22 жовтня 2013 року по 08 листопада 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні артрології та відновного лікування (а.с. 5).

Відповідно до правил ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Як передбачено п. 2 вищезазначеного Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що на лікування потерпілого від ДТП ОСОБА_6 з 22 жовтня 2013 року по 08 листопада 2013 року (за 18 ліжко-днів) Рівненською центральною міською лікарнею витрачено грошові кошти у сумі 3414,60 грн., що підтверджується наданим у розпорядження суду розрахунком (а.с. 5, 6).

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, у звязку з чим ОСОБА_6 проходив лікування у Рівненській центральній міській лікарні встановлено сукупністю належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи та не заперечується самим ОСОБА_3 у поданій ним апеляційній скарзі.

У даному спорі чітко прослідковується зв'язок між діями ОСОБА_7 та перебуванням ОСОБА_6 на лікуванні у звязку з такими діями.

Згідно ч. 2 п. 3 вищезазначеного Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину у разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами проводиться в порядку цивільного судочинства.

Тому посилання ОСОБА_3 на наявність ухвали про закриття кримінального провадження як на підставу вважати його таким, що не вчиняв злочин - не заслуговує на увагу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає доведеною ту обставину, що Рівненська центральна міська лікарня понесла витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3.

Відсутність обвинувального вироку суду на висновки суду не впливає.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не застосовано положення Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не стягнуто з ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину не заслуговують на увагу суду.

З матеріалів справи вбачається, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ "Страхове товариство "Домінанта", що підтверджується полісом № АС/6015578 від 17.08.2013 року (а.с. 25).

Із вищезазначеного полісу вбачається, що страховик - ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної події, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, при цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становить 100 000 грн. (а.с. 25).

Тобто правовідносини відповідача з ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" стосуються витрат потерпілого внаслідок ДТП ОСОБА_6.

Згідно з ст. 22.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 24.1. вищезазначеного закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У даному випадку шкода заподіяна не потерпілому, а Рівненській центральній міській лікарні.

Витрати Рівненської центральної міської лікарні на лікування потерпілого не можна вважати шкодою, яку зазнав сам потерпілий, оскільки кошти на лікування самим ОСОБА_6 не витрачалися, лікування для нього було безоплатним і законом передбачена спеціальна норма, яка покладає обов'язок відшкодувати шкоду особою, яка її заподіяла, тому дія вищезазначеного закону на правовідносини, які виникли між сторонами даного спору - не поширюється.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2