Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1079/15-ц
Справа № 22-ц/778/3282/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кляшторний В.С.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором,

за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 1 грудня 2014 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір з обслуговування покупця нерухомості № 29, відповідно до умов якого позивач прийняла на себе обов'язки щодо пошуку та організації перегляду об'єктів нерухомості згідно з вимогами відповідача, а також зобов'язалася надати відповідачу інформаційно-консультаційні послуги відносно купівлі об'єкта нерухомості. Відповідач в свою чергу зобов'язався сплати за надані їй послуги 500 доларів США після укладання між власником нерухомості та відповідачем попереднього договору. ФОП ОСОБА_2 вимоги договору виконала в повному обсязі, на підтвердження чого сторони підписали протокол огляду квартири, яку відповідач 29 грудня 2014 року придбала у власність. При підписанні договору купівлі-продажу квартири відповідач сплатила 1630 грн., що за курсом НБУ станом на 29.12.2014 року становило 100 доларів США, а від сплати решти обумовленої договором суми відмовилася. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила на підставі ст.ст.526, 901,903 ЦК України стягнути з відповідача суму боргу за договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг в сумі 6520 грн.

Відповідач позов не визнала, зазначала у суді, що повністю розрахувалася з виконавцем послуг ФОП ОСОБА_2 29 грудня 2014 року при укладанні договору купівлі-продажу квартири в нотаріальній конторі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ФОП ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року між виконавцем ФОП ОСОБА_2 та замовником ОСОБА_3 укладено договір з обслуговування покупця нерухомості, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання за договором з пошуку об'єктів нерухомості відповідно до вимог заявника (а.с.13, 25).

Вказаним договором передбачено, що виконавець надає замовнику інформацію про об'єкти нерухомості, веде попередні перемовини з власником об'єкта з дотриманням інтересів замовника з метою наступної купівлі, організовує огляд об'єктів, веде протокол огляду, організовує укладання угоди між замовником і власником нерухомості, здійснює контроль за зберіганням технічного мінімуму на об'єкті в момент його звільнення власником і передачі замовнику, надає консультації з питань «прописки-виписки», перереєстрації телефонного номеру.

Відповідно до п.5.5 Договору вартість послуг визначається після укладення попереднього договору і становить 500 доларів США.

1 грудня 2014 року згідно протоколу огляду ОСОБА_3 оглянула квартиру АДРЕСА_1, а 29 грудня 2014 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбала її у власність (а.с.14,15).

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відмовляючи ФОП ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що замовник ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором виконала в повному обсязі, сплативши обумовлені договором кошти, що підтверджується відповідним записом у п.5.6 договору.

Проте, такі висновку суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд дійшов їх з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.59, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 208, 218 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Як роз'яснено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Умовами договору сторони передбачили, що повний розрахунок з виконавцем проводиться замовником в день укладання правочину з купівлі об'єкту нерухомості. Оплата здійснюється через касу виконавця (п.4.1.4; 4.1.5 Договору - а.с.13 зворот)

Відповідно до п.5.5 Договору вартість послуг визначається сторонами після укладення попереднього договору і становить 500 доларів США.

Із пояснень позивача в суді першої і апеляційної інстанції вбачається, що за надані послуги ОСОБА_3 сплатила їй 100 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.12.2014 року становило 1630 грн., при укладанні договору купівлі-продажу квартири, про що зазначено у п.5.6 Договору і затверджено її підписом після слів «получено». Решта боргу 6520 грн. замовник обіцяла повернути найближчим часом.

Пояснення позивача об'єктивно підтверджуються письмовим доказом - договором №29, пункт 5.6 якого (додаткові умови) містить запис «сплачено 100 дол. США (сто дол. США) = 1630 грн., борг за курсом НБУ на 29.12.14 1630 х 4 = 6520» Вказаний запис засвідчений підписом замовника і виконавця (а.с.13, 25 зворот).

Зважаючи на те, що умовами договору про обслуговування покупця нерухомості сторони передбачили остаточний розрахунок в день укладання правочину купівлі-продажу через касу виконавця, у п.5.6 договору зазначено, що борг замовника станом на 29.12.14 р.(день укладання правочину) становить 6 520 грн., вказаний запис засвідчений підписом останнього, доказів проведення розрахунку у спосіб, передбачений договором, відповідач суду не надала, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач виконала усі умови договору і остаточно розрахувалася з виконавцем не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Доводи відповідача про те, що остаточний розрахунок з виконавцем послуг був проведений нею 29.12.2014 року, ніякими допустимими доказами не підтверджується. Запис в п.5.6 договору «получила» з підписом ФОП ОСОБА_2 не свідчить про отримання останньою всієї обумовленої договором суми коштів.

За таких обставин оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні нею судові витрати зі сплати судового збору в суді першої і апеляційної інстанції в загальній сумі 365, 40 грн.

Керуючись ст. ст.307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2015 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої в АДРЕСА_2, на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість в сумі 6 520 грн. ( шість тисяч п'ятсот двадцять гривень) за договором №29 на обслуговування покупця нерухомості від 01.12.2014 року, а також 365, 40 грн. (триста шістдесят п'ять гривень 40 коп.) компенсації судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: