Справа № 549/248/15-ц
Провадження № 2/549/89/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року. Чорнухинський районний суд смт. Чорнухи Полтавської області в складі: головуючого судді - Орел І.І.

при секретарі Міщенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон, та дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

встановив:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

В позові вказала, що із ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з 2003 по 2009 рік. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з її батьками за адресою: АДРЕСА_1.

З метою відпочинку, розширення кругозору дитини, її оздоровлення, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання раннього вивчення іноземних мов виникає потреба у тимчасових виїздах сина за кордон.

Син почуває себе приниженим оскільки поїхати за кордон він може лише зі згоди батька. ОСОБА_2 відбуває покарання в місцях позбавлення волі в ВК-69 ( м.Кременчук пров.Зональний,1) і не може дати письмової згоди на виїзд сина за межі України.

Оскільки відповідач немає можливості надати нотаріально посвідченої згоди на виїзд сина на відпочинок та оздоровлення за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Посилаючись на вищевикладені обставини, а також на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви позивачка просила суд постановити судове рішення, яким надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_1 за межі України, без згоди та супровода батька ОСОБА_2 та надати згоду на виготовлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (проїзного документу для виїзду за кордон).

ОСОБА_1 на розгляд справи не прибула. Причини неявки суду не повідомила. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. на адресу суду надала заяву в якій просить розглядати заяву без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. В даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі в ВК-69 ( м.Кременчук пров.Зональний,1). Надіслав на адресу суду заяву в якій дав згоду на тимчасовий виїзд за межі України свого сина ОСОБА_3 та розгляд справи без його участі. З позовом згідний.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам в їх сукупності прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що з 2003 по 2009 рік позивачка ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.

В даний час син позивачки проживає з її батьками в АДРЕСА_1.

У ОСОБА_1 виникла потреба у тимчасових поїздках за кордон з метою відпочинку з дитиною, розширення її кругозору, оздоровлення, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання раннього вивчення іноземних мов.

ОСОБА_2 не має можливості надати згоду на виїзд дитини за межі України так як відбуває покарання в місцях позбавлення волі в ВК-69 ( м.Кременчук пров.Зональний,1).

Відповідно до ст.313 ЦК України, ст. 4.2 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди одного з батьків та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.9 Сімейного Кодексу України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Крім цього, ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р., передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідач в своїй заяві надав дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон свого сина.

Викладена в позовній заяві мета виїзду матері з дитною за межі України, для відпочинку дитини, розширення її кругозору, оздоровлення, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання раннього вивчення іноземних мов, на переконання суду є піклуванням про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Отже, суд вважає, що з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.10,11,57-59,60,209,212,214-215,218-220, ЦПК України, ст.7,9,155 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Конвенцією про права дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р. та ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р., суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини, що не досягла повноліття за межі України, без згоди батька задовольнити.

Надати малолітньому громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасовий дозвіл на виїзд за кордон з матірю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованою по місцю проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6 без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, та надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитині, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий