Провадження № 2/641/1491/2015 Справа № 641/4738/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просить зобовязати ОСОБА_2 підписати заяву про відсутність у нього матеріальних претензій до ОСОБА_1 за формою, затвердженою наказом Міністра закордонних справ України № 201 від 22.11.1999 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з метою оформлення документів, необхідних для залишення на постійне проживання за кордоном, звернувся до свого батька - ОСОБА_2 з проханням скласти та підписати заяву про відсутність у нього матеріальних претензій до сина. В той же час, його батько відмовив йому у наданні такої заяви та пояснив, що, будучи патріотом України, заперечує проти виїзду сина та залишення на постійне проживання за межами України.

Згідно п. 2.1 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністра закордонних справ України 22.11.99 N 201, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 грудня 1999 р. за N 903/4196, громадяни України, які виїхали за її межі тимчасово, при порушенні клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном подають до дипломатичного представництва або консульської установи України за кордоном, серед іншого, заяви батьків, одного з подружжя заявника, які проживають в Україні (додаток 2); за наявності в заявника неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, - заяви їхніх законних представників про відсутність у них матеріальних претензій до заявника.

Відсутність одного з документів, передбачених п. 2.1 Порядку, в т.ч. і заяви батьків про відсутність матеріальних претензій до нього за формою, затвердженою наказом Міністра закордонних справ України №201 від 22.11.1999 р., позбавляє позивача права звернутися з клопотанням про залишення на постійне місце проживання за межами України.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у заяві зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки підписання будь-яких заяв є його правом, а не обовязком.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно п. 2.1 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністра закордонних справ України 22.11.99 N 201, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 грудня 1999 р. за N 903/4196, громадяни України, які виїхали за її межі тимчасово, при порушенні клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном подають до дипломатичного представництва або консульської установи України за кордоном, серед іншого, заяви батьків, одного з подружжя заявника, які проживають в Україні (додаток 2); за наявності в заявника неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, - заяви їхніх законних представників про відсутність у них матеріальних претензій до заявника (додаток 3).

ОСОБА_1 звернувся до свого батька ОСОБА_2 з проханням підписати заяву про відсутність у нього матеріальних претензій до сина.

ОСОБА_2 відмовився підписати заяву про відсутність матеріальних претензій до сина, з огляду на що позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приписами ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 4 ЦПК України визначає способи захисту, які застосовуються судом.

Так, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Чинним законодавством не передбачено обовязку батьків осіб, які бажають заявити клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном, підписувати заяву про відсутність у них матеріальних претензій до заявника.

З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобовязання ОСОБА_2 підписати заяву про відсутність у нього матеріальних претензій до ОСОБА_1 за формою, затвердженою наказом Міністра закордонних справ України № 201 від 22.11.1999 року.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_4