АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1477/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Орендовський А.В. Категорія: 5 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Радченко С.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2005 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Скадовського виконкому місцевої ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованих в АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 385 кв.м. з 1971 року. Зазначила, що при житті її чоловік ОСОБА_5 побудував без належного дозволу господарські будівлі літ. «К», «М», «Л», «Ж», «З», які є самочинним будівництвом. Враховуючи те, що позивач в добровільному порядку знесла прибудови літ. «Л» та «М», а інші їй необхідні для обслуговування садиби та введення домашнього господарства, та зважаючи на те, що вказані прибудови не порушують права інших осіб, просила:

1) визнати за ОСОБА_4 право власності на: прибудову до літньої кухні літ. «В», розміром 2,3х4,5 м. під літ. «В» вартістю 600 грн.; сарай, розміром 2,8х5,5 м. під літ. «З» - вартістю 552 грн.; сарай, розміром 1,65х2,85 м. під літ. «Ж» вартістю 91 грн.; дерев'яний сарай, розміром 1,8х1,8 м. під літ. «К» вартістю 114 грн., розташованих на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2005 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на самовільно збудоване майна на земельній ділянці, розміщене по АДРЕСА_1 на прибудову до літньої кухні під літ. «В», сарай під літ. «З» та сарай літ. «К». В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_6 її доводи не визнає, рішення суду вважає законним та обґрунтованим ( а.с.62).

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з норм ст.376 ЦК України та того, що самочинно збудовані господарські будівлі під літ «В» та «З» не порушують будівельні норми, а самовільна споруда літ. «К», хоча ї порушує пункт 2.20 ДБН України, однак, на її розміщення є згода суміжного землевласника ОСОБА_7.

Проте до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником будинку з надвірними будівлями, розміщеного в м. Скадовськ АДРЕСА_1 на земельній ділянці 385 кв.м. з 1971 року (а.с.4-6).

Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 16.11.2005 року, складеного комісією в особі архітектора міста, інженера ДБК та інженера КВП «Містобудівник», виявлене самочинне будівництво, розташування сараїв під літ. «Ж» та «К» порушують пункт 2.20 Державних будівельних норм України 79-92 (Житлові будинки для індивідуальних забудовників України), господарські будівлі під літ «в» та «З» не порушують ці будівельні норми (а.с.11).

Згідно п.2.20 Державних будівельних норм України (Житлові будинки для індивідуальних забудовників України ДБН 79-92) відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарської споруди слід приймати не менше 1 м.. Конструкція будинків і споруд, що виступають, не повинні перетинати межі сусідніх ділянок.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

ОСОБА_8 є власником домоволодіння АДРЕСА_2.

З наданих сторонами судових рішень та судових експертиз вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з 2004 року до наступного часу існують судові спори щодо земельних ділянок (а.с.105-188).

ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом в жовтні 2005 року, не зазначила про наявність з серпня 2004 року спору з ОСОБА_3 предметом якого є земельні ділянки за адресою вул. Чкалова, 38 та 36.

Разом з тим, з експертного висновку судової будівельно-технічної експертизи №50 від 07 вересня 2004 року вбачається, що на суміжній межі ділянок №36 та АДРЕСА_1 з боку ділянки №38 розташовані самочинні будівлі літ. «К»,»М».»Л», «Ж», «З», «в». Розташування будівель на межі суперечить вимогам п.2.20 ДБН 79-92 «відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарської споруди слід приймати не менше 1 м.» (а.с.110, 110 (о.с.)). Аналогічні висновки містяться і в судовій будівельно-технічній експертизі №4 від 14.06.2005року (а.с.132,135).

За результатами розгляду, поданого в 2004 році ОСОБА_4, позову до ОСОБА_3, ухвалою суду від 12 грудня 2007 року була затверджена мирова угода, однієї з умов якої була згода сторін залишити східну межу між домоволодільцями без змін (а.с.148). Мирова угода між сторонами виконана (а.с.91,180).

Сторони не заперечують, що самовільні споруди, право власності на які визнано судом, розташовані з боку східної межі.

Також з висновку судової будівельно-технічної експертизи №52/12 від 14.11.2012 року (а.с.152) вбачається, що сараї «К», «З», сіни літ. «в» - самочинно побудовані, ніяких документів на узаконення вищевказаних будівель у матеріалах представлених експерту немає (а.с.158), що свідчить про те, що ОСОБА_4 не доводила до відома реєструючого органу та суміжного землевласника про узаконення самочинних споруд.

Разом з тим, з висновку судової будівельно-технічної експертизи №104/15 від 23.04.2015 року (а.с.177) вбачається, що відстань від узаконених будівель ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) до огорожі по східній межі, яка встановлена ОСОБА_3.(АДРЕСА_2) від сараїв літ. «З», «Г», «К» не відповідає ДБН 360-92 «Планування і забудова міських та сільських поселень» (а.с.179(о.с.)).

Враховуючи, що апелянтом доведено порушення його прав узаконенням самочинних споруд, які розташовані на відстані від межі менше 1 метра, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права.

Також, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1. ст.15 ЦК,ч.1 ст.3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Разом з тим матеріали справи не містять і позивачем не надано суду доказів того, що порушене питання узаконення самочинних споруд було предметом розгляду компетентного державного органу, а отже підстави вважати про наявність спору між ОСОБА_4 та виконавчим комітетом Скадовської міської ради відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позивачем позову, а тому ухвалене в справі рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.376 ЦК України, керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2005 року скасувати ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Скадовського виконкому місцевої ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: