АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/45/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1670/15Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Панченка О.О., Бутенко С.Б.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, укладеного 19 грудня 2009 року в відділі РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області, вказуючи, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки, в даний час сім'я розпалася, можливості її зберегти немає, тому звернулася до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу та залишення проживання з матір'ю неповнолітніх дітей.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено частково.

Шлюб, укладений 19 грудня 2009 року в відділі РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, актовий запис № 232, розірвано.

Неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з батьком.

Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_2 її дошлюбне прізвище ОСОБА_6.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його частково скасувати та залишити проживати неповнолітніх дітей разом з ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6).

Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, та на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Оскільки в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу судове рішення не оскаржується, підстав для його перегляду в апеляційному порядку немає.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і це також вбачається з матеріалів справи, що сторони 19 грудня 2009 року в відділі РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 232.

Від шлюбу є неповнолітні діти: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Гадяцього районного суду Полтавської області від 02 березня 2015 року, зокрема, зобов'язано органи опіки та піклування Гядяцької міської ради Гадяцького району надати висновок з ким доцільно залишити проживати дітей.

Згідно висновку та протоколу засідання органу опіки та піклування Гадяцької міської ради від 19 березня 2015 року вирішено за доцільне малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з батьком ОСОБА_3

Залишаючи малолітніх дітей проживати з батьком, місцевий суд погодився з висновком органу опіки та піклування і виходив з того, що відповідачем створено всі умови для проживання та виховання дітей, тоді як позивачка ОСОБА_2 власного житла не має, працює у м. Київ, проживає у найманому приміщенні, дані про умови її проживання відсутні, не проявляє належної турботи про дітей, контакт з ними фактично втратила, до компетентних органів за захистом своїх прав не зверталася і доказів про перешкоджання зустрічі з дітьми не надала.

Однак, погодитись з таким висновком місцевого суду не можна, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Такими винятковими обставинами відповідно до змісту ч. 2 ст. 161 СК України є відсутність у матері дитини самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами та її аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка працює у ТОВ «Експансія» продавцем продовольчих товарів, отримує заробіток, має постійне місце проживання (наймає житло), за місцем роботи характеризується позитивно, данні про те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами у матеріалах справи відсутні, як і не надані відповідачем.

При цьому, позивач ОСОБА_3 житла на праві власності не має, проживає у матері відповідачки ОСОБА_6 у м. Гадяч, як пояснив позивач у судовому засідання суду апеляційної інстанції на даний час він офіційно не працевлаштований.

Даючи оцінку висновку органу опіки та піклування Гадяцької міської ради від 19 березня 2015 року необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з частинами 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто висновок органу опіки та піклування для суду не є обов'язковим і суд вирішує спір з урахуванням усіх обставин, установлених у справі.

Аналізуючи висновок органу опіки і піклування, яким визнано доцільним залишити проживати малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_3, колегія суддів приходить до переконання, що у ньому не наведено виняткових обставин (відсутність у матері дитини самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами та її аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини) за яких орган опіки та піклування дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини саме з батьком, а не з матір'ю.

Отже, враховуючи викладене, за відсутності виняткових обставин, визначених ч.2 ст. 161 СК України для визначення місця проживанні дітей не з матір'ю, оцінивши висновок органу опіки та піклування в сукупності з іншими доказами по справі, врахувавши інтереси дітей, їх малолітній вік, колегія суддів вважає за доцільне залишити проживати малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_2

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині залишення малолітніх дітей проживати з батьком ОСОБА_3 з ухваленням в цій частині нового рішення щодо залишення проживати дітей з їх матір'ю ОСОБА_2

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303; 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2015 року - скасувати у частині залишення малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати з батьком ОСОБА_3.

Ухвалити в цій частині нове.

Малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір'ю ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

С.Б. Бутенко

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль