Головуючий суду 1 інстанції - Комплєктова Т.О.
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 428/7108/13-ц
Провадження № 22ц/782/675/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Борисова Є.А., Авалян Н.М.

секретар Ткаченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом в обґрунтовування, якого посилається на те, що 28 квітня 2011 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області в районі перехрестя вул. Енергетиків та пр. Радянського сталася дорожня транспортна пригода за участю її автомобіля «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_3, яким керував громадянин ОСОБА_2, та автомобіля Москвич «АЗЛК-408», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4

21 липня 2011 року Сєвєродонецьким міським судом винесена постанова про припинення провадження у справі по відношенню ОСОБА_4, в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 26 липня 2013 року набрало законної сили рішення Сєвєродонецького міського суду від 05 березня 2013 року по справі 1227/1939/2012, під час розгляду якої суд встановив, що винним у вказаному ДТП є громадянин ОСОБА_2, який керував авто «Деу Ланос». В результаті вказаного ДТП був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Деу Ланос» та нанесена майнова та моральна шкода.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь завдану майнову шкоду в сумі 16 023 грн. 69 коп., витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 450 грн. 00 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 220 грн. Пізніше позивач ОСОБА_3 надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що відповідач ОСОБА_2 з моменту вчинення ДТП до теперішнього часу не попросив вибачення за пошкодження майна, а також не усунув негативні наслідки та не виплатив вартість завданої матеріальної шкоди, яка підтверджується доказами по даній справі, в тому числі висновком автотоварознавчої експертизи. Всі ці протиправні дії відповідача продовжують порушувати її права, законні інтереси та наносять моральну шкоду, яка виражається в душевних стражданнях та негативно впливає на відносини в родині, на підставі викладеного, збільшила свої позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та просила стягнути з відповідача на її користь, компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 280 грн. 00 коп.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування матеріальної шкоди - 16 023 (шістнадцять тисяч двадцять три) гривні 69 копійок, в якості відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 450 (чотириста п'ятдесят) гривень 00 копійок, в якості відшкодування моральної шкоди - 2 500 (дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування витрат по оплаті судового збору - 189 (сто вісімдесят дев'ять) гривень 73 копійки, в решті позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що рішення від 28.02.2014 року, ухвалене Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованим, судом не додержано вимог діючого цивільного процесуального законодавства щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, не в повному обсязі з'ясовані обставини, що мають значення для справи, у судовому засіданні позивачем не доведені обставини, що мають значення для справи і якими підтверджується збитки, які суд вважає доведеними та встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права України. В рішенні зазначено, що вина у вчиненні ДТП лежить на ОСОБА_2, що не відповідає нормам законодавства, оскільки матеріали справи не містять рішення, постанови, вироку які б підтвердили зазначений факт.

Просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення апелянта та його представника, (позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача повідомлений належним чином) розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що вважав встановленою вину в вищевказаному ДТП відповідача по справі - ОСОБА_2, посилаючись на рішення Сєвєродонецького міського суду від 05.03.2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення шкоди за договором страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно копії постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.07.2011 року, адміністративну справу у відношенні ОСОБА_4 було закрито на підставі п.1 ч.І ст. 247 КУпАП, тобто за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу Серії САЕ 60336. З довідки Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Сєвєродонецька (на правах відділу, підпорядкований УДАІ ГУМВС України в Луганській області) від 08.01.2014 року № 11/8-64-4, автомобіль «ДЕУ Ланос», номерний знак НОМЕР_2, 2007 року, зареєстрований 02.02.2011 року на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновку № 63 експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, вартість матеріальної шкоди на момент ДТП складає 16 023 грн. 69 коп. в тому числі вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу - 13 858 грн. 34 коп., величина втрати товарної вартості - 2165 грн. 35 коп.

Суд першої інстанції критично оцінив посилання представника відповідача на ті обставини, що ОСОБА_2 не винний у вчиненні ДТП, у якій автомобілю позивача було завдано ушкодження, оскільки винність ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного ДТП встановлена рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.03.2013 року, яке було ухвалено у цивільній справі №1227/1939/12 за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди за договором страхування. Відповідач ОСОБА_2 був залучений до участі у розгляді вказаної справи в якості третьої особи та приймав участь у розгляді вказаної справи.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2, як винна в ДТП особа, повинен відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 16 023 грн. 69 коп. і моральну шкоду в розмірі 2500 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що 28 квітня 2011 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області в районі перехрестя вул. Енергетиків та пр. Радянського сталася дорожня транспортна пригода за участю автомобіля «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_3, яким керував громадянин ОСОБА_2, та автомобіля Москвич «АЗЛК-408», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4

Протокол про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_2 не складався.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновків про вину відповідача, вважаючи, що вона не підлягає доказуванню в даному судовому засіданні, оскільки встановлена другим чинним рішенням.

Досліджуючи зазначене судове рішення, яке було ухвалене у цивільній справі №1227/1939/12 за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди за договором страхування, судова колегія вважає, що думка суду про преюдеційність висновків суду стосовно вини в скоєнні ДТП ОСОБА_2 є поспішною, оскільки в мотивувальній частині цього рішення, при дослідженні обставин настання чи не настання страхового випадку, суд послався на вину ОСОБА_2, не вказуючи які ж саме пункти ПДР були ним порушені. Оскільки, в цьому рішенні досліджувались підстави для настання чи ненастання страхового випадку в площині правовідносин по договору страхування, які не достатні для встановлення винних дій для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих в наслідок ДТП, не можна вважати встановленою обставину винних дій відповідача по цій справі в скоєнні ДТП і застосовувати ст. 61 ч.3 ЦПК України.

Інших доказів вини відповідача по справі стороною позивача не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й противоправними діями заподіювача та вини останнього і її заподіянні.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вини в заподіянні шкоди.

Оскаржуваним рішенням, встановлений розмір матеріальної шкоди на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження, яким встановлено вартість матеріальної шкоди, проте суд першої інстанції не звернув уваги на якість цього доказу. Даних з переліком пошкоджень безпосередньо від зіткнення автомобілів позивач не надав ні суду ні експерту, отже вартість відновлювального ремонту визначена довільно, без конкретних посилань на пошкодження після зіткнення автомобілів під час ДТП. Що перешкодило встановленню реальної вартості шкоди.

Відсутність шкоди як елемента цивільно-правової відповідальності не дає підстав для застосування судом норми матеріального закону про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки і для застосування цих норм необхідним є встановлення факту заподіяння шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність встановлених в судовому засіданні обставин, які б підтвердили вину і розмір матеріальної шкоди є обґрунтованими. А тому підлягають задоволенню.

Оскільки підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди відсутні у зв'язку з відсутністю обставин про доведеність вини то і в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та судових витрат, слід відмовити з тих же підстав.

На основі вище зазначеного судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; порушено норми матеріального та процесуального права, а відповідно до ст. 309 ЦПК України зазначене є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2014 року скасувати.

По справі постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :