САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5161/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Сєдовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2015 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтував тим, що 23.01.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязалась своєчасно повернути кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування.

Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17497,88 гривень, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 7959,16 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7629,30 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом 600,00 грн., штрафи відпоідно до п. 8.6 Умов та првил надання банкіських послуг 500 гривень (фіксована частина) та 809,42 гривень (процентна складова) та судові витрати (а.с. 2-3).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково, а саме в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості 7959,16 гривень.

Вислухавши представника відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити за таких підстав.

Суд встановив, що 23.01.2006 року відповідач подала позивачу заяву про встановлення ліміту кредитування в сумі 1500,00 гривень. На підставі чого було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку» (а.с. 7).

Також, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2 виданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» останній було збільшено кредитний ліміт до 8000,00 гривень.

Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений та погоджувався відповідач, про що свідчить його підпис на заяві клієнта, датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «Відмітки банку» заяви клієнта.

Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата відкриття рахунку, тобто 23.01.2006 року.

Відповідач фактично скористалась лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості, а також часткове визнання позову.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У встановлені договором строки, відповідач зобовязання не виконала, у звязку з чим станом на 31.01.2015 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 17497,88 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 7959,16 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7629,30 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 600,00грн., штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень (фіксована частина) та 809,42 гривень (процентна складова) (а.с.4-6).

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена відповідальність відповідача за порушення клієнтом строків платежів, на підставі чого позивачем був нарахований штраф за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів, відповідно до наданого розрахунку заборгованості.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення отриманого нею ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, у заявлений позивачем спосіб.

Доводи представника відповідача про те, що він не погоджується з поверненням заборгованості про процентам, комісії та сплаті штрафу нічим обєктивно не обгрунтовані, оскільки вони прямо передбачені «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які також викладені на банківському сайті, а разом становлять Договір укладений з відповідачем. Судом перевірені розрахунки, які не викликали ніяких сумнівів.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 553, 554, 610, 611, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного - процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 17497 (сімнадцять тисяч чотириста девяносто сім) гривень 88 копійок за кредитним договором № б/н від 23.01.2006 року, яка складається з наступного: 7959,16 грн. заборгованість за кредитом; 7629,30 грн. заборгованість про процентам за користування кредитом; 600,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина та 809,42 грн. процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Малихіна