Справа № 456/1457/15-ц
Провадження № 2/456/871/2015
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

04 червня 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М.

при секретарі Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 24.06.2011р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 60000 гривень, які Позичальник зобов'язався повернути до 31.12.2011 року. Факт укладення договору підтверджується розпискою Позичальника. Всупереч умовам договору, незважаючи на те, що строк повернення позики сплив, кошти Позикодавцю не повернуті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, не заперечив проти заочного розгляду справи та просить суд позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив.

Враховуючи, що відповідач не з'явився в судове засідання будучи належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також беручи до уваги думку представника позивача, тому судом проведено заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з розписи від 24.06.2011р., ОСОБА_2 24.06.2011р. позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 60000 грн. Вказану позику ОСОБА_2 зобов'язався повернути до 31.12.2011р.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року, розглянувши справу №6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що сторони усно уклали договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 60000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 31.12.2011р. На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідачем була надана розписка.

Позичальник ОСОБА_2 порушив умови договору позики, належним чином не виконавши взяті на себе зобов'язання, а саме не повернув позикодавцю ОСОБА_1 в обумовлений термін грошові кошти в розмірі 60000 грн.

Враховуючи, що відповідачем по даний час позичені грошові кошти не повернуті позивачу, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 625, 638, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 60000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 600 грн., а всього 60600 (шістдесят тисяч шістсот) грн.

Копію заочного рішення скерувати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський