Справа № 756/4384/15-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Гаращенко Д.Р.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Василевський О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання припиненою поруки за договором № 046-2008-1630-Р від 22 травня 2008 року, укладеним з ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», яким забезпечено виконання зобов'язання ОСОБА_6 за кредитним договором № 046-2008-1630 від 22 травня 2008 року. Зазначав, що банк, 25 лютого 2014 року направивши вимогу позичальнику про дострокове повернення кредитної заборгованості, сплати процентів, визначив термін повернення кредиту таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання зазначеної вимоги, але до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців не звернувся. Посилаючись на зазначені обставини і на підставі ч.4 ст.559 ЦК України просив визнати поруку припиненою.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і просувального права, і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання ОСОБА_6 не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, причини своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у її відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник відповідача - Василевський О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 22 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 046-2008-1630, за умовами якого позичальник отримала кредит в сум 31976 швейцарських франків зі строком їх повернення до 10 травня 2038 року.

22 травня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № 046-2008-1630-Р, за умовами якого позивач поручився відповідати за невиконання ОСОБА_7 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору від 22 травня 2008 року.

25 лютого 2014 року банком на адресу позичальника та поручителя направлена вимога про сплату простроченої заборгованості. Зі змісту вимоги вбачається, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги.

У червні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до позичальника, поручителя про стягнення заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 10 жовтня 2014 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 22 березня 2008 року № 046-2008-1630.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для припинення поруки, наданої ОСОБА_6 у договорі поруки від 22 травня 2008 року в порядку, передбаченому ст.559 ЦК України.

Проте з такими вимогами погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк осиного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Також у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом установлено, що кредитор ПАТ «Універсал Банк» 28 лютого 2014 року направив вимогу до позичальника ОСОБА_6 про негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань. Одночасно повідомив про те, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с.23). Аналогічну за змістом вимогу банк направив і поручителю ОСОБА_5 (а.с.22).

Відповідно до п.5.2.5 кредитного договору, виконання якого забезпечене договором поруки № 046-2008-1630-Р, відповідно до статей 525,611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, в тому числі прострочення сплати чергового платежу, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Отже, пред'явивши вимогу до позичальника про погашення заборгованості за кредитним договором № 046-2008-1630 від 22 травня 2008 року, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, змінив строк виконання основного зобов'язання, і відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців відповідно з 1 травня 2014 року.

Протягом шести місяців кредитор ПАТ «Універсал Банк» до суду з позовом до поручителя ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 046-2008-1630 від 22 травня 2008 року та договором поруки № 046-2008-1630-Р від 22 травня 2008 року не звернувся.

Посилання представника відповідача ПАТ «Універсал Банк» на допущену працівниками банку помилку при підготовці документів та позовної заяви, з якою банк звернувся до Дарницького районного суду м.Києва у червні 2014 року, та висновок суду першої інстанції про допущену Дарницьким районним судом м.Києва описку в рішенні суду від 10 жовтня 2014 року щодо дати укладення договору поруки, не ґрунтуються на матеріалах цивільної справи № 753/11589/2014 Дарницького районного суду м.Києва, предметом розгляду в якій був договір поруки № 046-2008-1630-Р, укладений 22 березня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5

Питання про виправлення описок у рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10 жовтня 2014 року у передбачений процесуальним законом спосіб не вирішувалось.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про припинення поруки, немає підстав.

А тому рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11 червня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову..

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором № 046-2008-1630-Р від 22 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: