Справа 681/2138/15-ц
Ухвала

іменем України

21 грудня 2015 року

Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Боб»яка Б.В., з участю секретаря Будника Д.О., з участю державного виконавця Вовженяка Р.А.,

розглянувши подання державного виконавця державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції Хмельницької області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1,

встановив:

17 грудня 2015 року державний виконавець Вовженяк Р.А. звернувся до суду із поданням, в якому вказує, що відповідно до рішення суду та відкритого на підставі цього рішення виконавчого провадження ОСОБА_1 зобовязана виплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері.

На виклик в державну виконавчу службу ОСОБА_1 не прибула, за вказаною у виконавчому листі адресою не проживає, перебуває на території Російської Федерації, аліменти не платить, тому має борг в сумі 2530 грн. З метою примусу до виконання рішення суду виконавець вважає, що одним із заходів може бути тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець доводи подання підтримує.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини.

В суді встановлено, що на підставі виконавчого листа ОСОБА_1 повинна сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері. Виконавче провадження відкрито у відділі державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції 12 серпня 2015 року. Борг ОСОБА_1 з аліментів становить 2530 грн.. ОСОБА_1 перебуває в Російській Федерації.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

З обєктивної сторони ухилення від виконання зобовязань позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею обовязків, покладених судовим рішенням. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязання.

На підтвердження своїх доводів державний виконавець надав виконавчий лист, постанову про відкриття провадження, розрахунок заборгованості, виклик боржника до державної виконавчої служби, постанову про примусовий привід боржника, повідомлення Полонського відділення поліції по неможливість приводу боржника у звязку з її перебуванням за межами України, акт про відсутність ОСОБА_1 за її місцем проживання.

Відповідно до положення ч. 2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Надані державним виконавцем суду докази не підтверджують про повідомлення боржника ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження, відсутні відомості про обізнаність останньої щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків добровільного виконання таких зобовязань.

З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає подання необґрунтованим, оскільки не надано суду доказів про те, що ОСОБА_1 умисно не виконує рішення суду, тому подання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Б.Бобяк