РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/2313/15-ц

Провадження 2/534/961/15

08.12.2015 року м. Комсомольськ

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Солохи О.В.

при секретарі Жуковій Н.А.

за участю: представника позивача не зявився, представника відповідача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору від 25.09.2006р. №014/0054/74/71337,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позов, в якому просив: стягнути солідарно із ОСОБА_4, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який народився 25 лютого 1961 року в м. Верхівцеве В - Дніпровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка народилась 12 серпня 1960 року в м. Єнакієве Донецької області, на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/0054/74/71337 від 25.09.2006 року в сумі 2 644,47 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 56 229,24 гривень), яка складається із заборгованості: 2 063,18 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 43 869,30 гривень) - заборгованість за кредитом в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 676,47 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом па дату розрахунку становить 14 383.75 гривень); 173,69 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 3 693,16 гривень) - заборгованість за відсотками; 407,60 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 8 666,78 гривень) - пеня за порушення строків погашення кредиту та відсотків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/0054/74/71337. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №014/0054/74/71337/1, відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника в повному обсязі цих зобовязань (п. 1.2 Договору поруки). Позичальник не виконує взятих на себе зобовязань перед Банком за кредитним договором, не погашає належним чином щомісячно, відповідно до умов кредитного договору, заборгованість за кредитним договором. Позичальнику та Поручителю були направлені вимоги (за вих. №114-0-0-00/15- 37132 від 01.07.2015р. та вих. №1144-0-0-00/15-37153 від 01.07.2015р.) стосовно дострокового виконання зобовязань за кредитним договором та вимоги про виконання грошових зобовязань за договором поруки, однак вимоги були проігноровані, а заборгованість не повернуто. На підставі вказаного позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до позивача та просив:

визнати недійсним кредитний договір від 25.09.2006р. №014/0054/74/71337 між позивачем та ОСОБА_4

Позивач за первісним позовом звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Заперечень на зустрічний позов не направив.

Відповідачі позов не визнали повністю та заперечували проти його задоволення.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 просила задовольнити його зустрічний позов. Зазначивши, що Банком при укладенні Кредитного договору не була надана ОСОБА_4, як споживачу, необхідна, договірна та своєчасна інформація про отриману продукцію. У зв'язку з тим, що йому не була надана відповідна інформація, ОСОБА_4 мав помилкову уяву стосовно вартості кредиту (грошових коштів, як предмету позики) та своїх зобовязань за договором (розміру грошового зобов'язання).

ОСОБА_2 підтримала задоволення зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/0054/74/71337. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №014/0054/74/71337/1, відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника в повному обсязі цих зобовязань (п. 1.2 Договору поруки).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Позичальнику надано кредит в сумі 12 800 доларів США, строком з 25.09.2006 р. по 26.09.2016 р. на 120 місяців. Процентна ставка за користування кредитом складає 14% річних. Банк надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (и. 3.1 Кредитного договору). Позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (п.п. 1.3, 5.1 Кредитного договору). Банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту (п. 6.5 Кредитного договору). За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями Кредитного договору. Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконанню зобовязань, зазначеного в Кредитному договорі (п. 9.1 Кредитного договору).

Під час судового розгляду справи встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №014/0054/74/71337/1, відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням Позичальника в повному обсязі цих зобовязань (п. 1.2 Договору поруки). За умовами даного договору, сторони визначають, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (п. 2.1 Договору поруки).

Під час дослідження доказів судом встановлено, що Позичальнику та Поручителю були направлені вимоги (за вих. №114-0-0-00/15- 37132 від 01.07.2015р. та вих. №1144-0-0-00/15-37153 від 01.07.2015р.) стосовно дострокового виконання зобовязань за кредитним договором та вимоги про виконання грошових зобовязань за договором поруки, однак вимоги не виконані, а заборгованість не повернуто.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

За змістом ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У відповідності ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно приписів ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Відповідачами за первісним позов подано заяви про застосування позовної давності. Зокрема, у судовому засіданні представник відповідача вказала, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, стягнення пені у сумі 12,60 доларів США нарахованої станом на 05.09.2014р. не належить до задоволення, оскільки позовну заяву подано до суду 23.09.2015р. тобто після спливу 1 року.

Суд враховуючи положення ст.258, 267 ЦК України вважає, що в цій частині позовні вимоги не належать до задоволення. Первісний позов позивача слід задовольнити у сумі 2 631 (дві тисячі шістсот тридцять один) доларів США 87 (вісімдесят сім) центів США (що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку 55 961 (пятдесят пять тисяч девятсот шістдесят одна) грн. 32 (тридцять дві) коп.).

При відмові у задоволені зустрічного виходив з наступного.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

У судовому засіданні як представником позивача ОСОБА_4 та і ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що ОСОБА_4 належним чином виконував свої вимоги за кредитним договором до січня 2015р.

Судом встановлено, що за період з 2006р. по 2015р. ОСОБА_4 виконуючи вимоги кредитного договору не ставив під сумнів його дійсність.

Суд критично ставиться до того факту, що кредитний договір №014/0054/74/71337 укладено ОСОБА_4 під впливом помилки.

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Правила ст.229 ЦК України не поширюються на випадки, коли помилка стосується мотивів укладення угоди.

За змістом п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Враховуючи що ОСОБА_5 після укладення кредитного договору від 25.09.2006р. №014/0054/74/71337 продовжував виконувати його умови, суд не вбачає наявність помилки - неправильного сприйняття ОСОБА_4 фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору

Суд вважає, про те що в даному випадку мають місце незнання закону ОСОБА_4 чи неправильне його тлумачення, що не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення первісного позову ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором від 25.09.2006р. №014/0054/74/71337 у сумі 2 631 (дві тисячі шістсот тридцять один) доларів США 87 (вісімдесят сім) центів США (що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку 55 961 (пятдесят пять тисяч девятсот шістдесят одна) грн. 32 (тридцять дві) коп.)

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 212 грн. 20 коп.

У іншій частині первісного позову публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд, що ухвалив рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2015р.

Суддя підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха