У х в а л а

іменем україни

22 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, Київського слідчого ізолятора Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна пенітенціарна служба України, Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, Департамент міського благоустрою та збереження середовища Київської міської державної адміністрації, про зобов'язання надати жиле приміщення,

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 січня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що черга позивача на отримання житла відповідно до квартирного обліку не настала, а зміна черговості призведе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів інших громадян, які перебувають на квартирному обліку та користуються позачерговим правом його отримання і зареєстровані раніше ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, Київського слідчого ізолятора Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна пенітенціарна служба України, Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, Департамент міського благоустрою та збереження середовища Київської міської державної адміністрації, про зобов'язання надати жиле приміщення відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ С.О.Карпенко