Справа № 603/202/15-ц
Провадження №2/603/74/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Дане спадкове майно прийняв позивач, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом із померлою. Проте, одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини не може у зв'язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутні правовстановлюючі документи на майно, що підлягає спадкуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач - Красіївська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно витягу з погосподарської книги №50 за 1991 - 1995 роки, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 станом на 01.01.1995 року відносився до суспільної групи - колгоспний двір, де у період з 1991 року по 01.01.1995 року були зареєстровані ОСОБА_3 (голова двору), ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 (дружина голови), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №195 від 26.07.2013 року, виданої ОСОБА_1, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, становить 60059 грн., вартість встановлено на момент смерті власника. За даною адресою розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 69,0 кв.м, житловою - 40,3 кв.м під літерою «А», гараж «Б», літня кухня «В», стайня «Г», курник «Д», огорожа №1, ворота №2.

ОСОБА_3 (голова двору) помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 10.01.1995 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Згідно ст.549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном.

Згідно записів погосподарської книги №50 за 1991 - 1995 роки на час смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала і була зареєстрована його дружина (мати позивача) - ОСОБА_2, 1927р.н., що також підтверджується довідкою №123 від 01.04.2015 року, виданою виконкомом Красіївської сільської ради Монастириського Тернопільської області.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.2002 року, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав.

Після її смерті відкрилась спадщина на будинковолоління, розташоване по АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, посвідченого 03.03.1998 року секретарем виконавчого комітету Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно довідки №122, виданої 01.04.2015 року виконкомом Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, після смерті матері ОСОБА_2 в управління спадковим майном вступив її син - позивач ОСОБА_1, оскільки як вбачається зі змісту довідки №123 від 02.04.2015 року проживав у спірному будинковолодінні на момент смерті матері.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкового майна за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав із спадкодавцем, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №227/01-16 від 31.03.2015 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заовітом.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Таким чином, згідно дослідженої у судовому засіданні виписки з погосподарської книги №50, вбачається, що домогосподарство, розташоване по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи - колгоспний двір (ОСОБА_3 - голова двору помер ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 - дружина голови померла ІНФОРМАЦІЯ_2), і згідно довідки №163, виданої виконкомом Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області побудований в 1958 році.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Таку довідку видано 01.04.2015 року виконкомом Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зміст якої підтверджує належність спірного житлового будинку спадкодавцю ОСОБА_2

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 побудований у 1958 році на відведеній для цього земельній ділянці (виписка із рішення Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області двадцять другого скликання шостої сесії від 08.05.1996 року, б/н «Про приватизацію земель відданих для ведення особистих підсобних господарств та обслуговування жилих будинків і господарських будівель») та належить спадкодавцю ОСОБА_2 Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом. Як вбачається з листа Монастириської державної нотаріальної контори №391/01-16 від 27.05.2015 року спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом має право на житловий будинок з надвірними будівлями, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 69,0 кв.м, житловою - 40,3 кв.м під літерою «А», гараж «Б», літня кухня «В», стайня «Г», курник «Д», огорожа №1, ворота №2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. Г. Гудкова