Справа № 405/3477/15-ц
Провадження №2/405/766/15
У Х В А Л А

18 травня 2015 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до УМВС України в Кіровоградській області про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УМВС України в Кіровоградській області, в якому просить стягнути на свою користь моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн., винести окрему ухвалу щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб УМВС України в Кіровоградській області, зобовязати відповідача поновити його (ОСОБА_1В.) на роботі на вказаній посаді з дня його незаконного звільнення та зобовязати УМВС України в Кіровоградській області надати йому належні не використані чергові відпустки.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та 05.11.2004 року його було звільнено з посади начальника відділення матеріального-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2006 року, яка набрала законної сили, позивача поновлено на вищевказаній посаді з 05.11.2004 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.04.2015 року встановлено, що наказ УМВС України в Кіровоградській області від 11.12.2008 року №638 о/с «По особовому складу» видано формально; посада, на яку поновили позивача в штатному розписі відсутня, при цьому, фактично на посаді позивача не поновлено, наказ було видано формально та всупереч судовому рішенню від 12.04.2006 року, в якому зазначено поновити позивача на посаду начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області із 05.11.2004 року, а в наказі №638 вказано поновити позивача на посаду з 03.08.2006 року. 14 квітня 2009 року позивача звільнили, при цьому не поновивши його на посаді, та не виконавши рішення суду.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно ст.1 Закону «Про міліцію» міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади.

Пленум Вищого адміністративного суду України в п.21 постанови від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснив, що відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

За змістом п.2 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно зі ст.3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вказано, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами завдань.

Таким чином, заявлені позивачем ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства позовні вимоги, пов'язані із проходженням ним публічної служби, тобто на даний спір поширюється юрисдикція адміністративних судів.

З огляду на викладене вище, враховуючи предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, наявність ознак публічно-правового спору, приходжу до висновку, що наявний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що, в свою чергу, відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

Окремо відзначається, що відповідно до ч.2 ст.18 КАС України, яка визначає предметну підсудність адміністративних справ, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Кіровоградській області про поновлення на роботі.

Розяснити ОСОБА_1 його право звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства з дотриманням позивачем при пред'явленні адміністративного позову правил предметної та територіальної підсудності адміністративної справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова