Справа №591/2092/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1166/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 25 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовлено в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Вказане рішення суду позивач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що посилання представника відповідача на неможливість сплати відповідачем аліментів у тому розмірі, в якому просить позивач, тобто по 1500 грн. щомісячно, у звязку з його скрутним матеріальним становищем є таким, що не відповідає дійсності, так як колишній чоловік має постійну роботу в Росії в Московській області, де стабільно отримує високу зарплату, підтвердженням чому є нещодавнє придбання ним квартири в новобудові будівельної компанії «Сумбуд» за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, позивач вказує, що представником відповідача в суді першої інстанції була мати відповідача ОСОБА_6, яка, на її думку, є зацікавленою особою, чого також не врахував суд першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них 06 вересня 2005 року народилася дочка ОСОБА_7 (а.с.8).

Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2012 року стягнуто з батька ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. кожного місяця на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з 22 травня 2012 року і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.10).

Частково задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько дитини, є працездатною особою і нарівні з матірю зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також врахував підвищення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на момент розгляду справи, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів, стягнених за рішенням суду від 23 липня 2012 року у твердій грошовій сумі. Отже, з урахуванням вищезазначених обставин та умов розумності і справедливості місцевий суд визначив розмір аліментів на утримання дитини в сумі 800 грн. щомісяця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Як передбачено ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розяснив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу для задоволення позовних вимог про збільшення розміру стягнених на її користь аліментів до 1500 грн. щомісяця посилалась на своє скрутне матеріальне становище та на можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж встановлено попереднім судовим рішенням.

Оскаржуваним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти у збільшеному розмірі, а саме: по 800 грн. щомісяця на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття.

В той же час, позивачка не надала жодного доказу для підтвердження факту значного покращення матеріального становища відповідача, як платника аліментів, а також не вказала інших обставин, що мали б істотне значення і могли б бути підставою для стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. щомісяця, а ті обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі, не є такими.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про стабільну і високу заробітну плату відповідача, на яку він придбав квартиру у новобудові у м. Суми, не в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, тому і не заслуговують на увагу колегії суддів, так як з цього приводу представник відповідача уточнила, що дійсно, ще у 2013 році вона разом із сином, відповідачем по справі, за гроші, які належали їм обом, купили квартиру у м. Суми. А на даний час відповідач не має постійної роботи у Російській Федерації, до того ж і розмір його доходів зменшився.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини по 800 грн. щомісяця, так як при ухваленні рішення суд врахував підвищення прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, а також виходив із засад розумності і справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -