АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3813/15 Головуючий 1 інст. - Нестерцова Н.В.
Справа № 621/3599/14-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

за участю секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - комісія з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути на її користь з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1999 року по 10.02.2003 року, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року - дочка ОСОБА_6..

Рішенням Валківського районного суду Харківської облдасті з відповідача стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробіитку, починаючи з 02.11.2007 року до повноліття дітей, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку кожної дитини.

Відповідач не виконує встановленого вказаним рішенням обов"язку з утримання дітей і не приймає участі у їх вихованні: з дітьми не спілкується і не зустрічається, не приймає участі у їх розвитку, лікуванні, вихованні, отриманні освіти, не поздоровляє з днем народження і іншими святами, жодного разу не відвідав школи, в якій навчаються діти, не спілкувався з вчитеями. Маючи велику заборгованість зі сплати аліментів не намагається виконувати рішення суду.

Вважала, що вказані обставини у відповідності доь п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставаою для позбавленняі вцдповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6.

Ухвалами Зміївського районного суду Харківської області від 26.01.2015 року і 19.02.2015 року до участі у справі залучені в якості 3-ї особи Комісія з питань захисту прав дитини Зміївської РДА, з зобов"язанням останньої надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та прокурора для представництва інтересів дітей: ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Рішенням Зміїівського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити .

В обгрунтування скарги посилається на незаконність рішення, прийняття його судом з порушеннями норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК Уукраїхни надала до суду докази про те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов"язку з виховання дітей, серед яких є довідка про розмір його заборгованості зі сплати аліментів, які матеріалами справи не спростовані.

За таких обставин посилання суду на лист начальника служби у справах дітей Зміївської РДА про те, що родина ОСОБА_3 не перебуває на обліку і що вона не зверталась до служби з питанння позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей вважає таким, що не грунтується на законі, оскільки закон не зобов"язував її, як позивача, попередньо звертатись до органу опіки та піклування для отримання висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а у відповідності до ст.19 СК України обов"язок залучення вказаного органу до участі у справі покладено на суд, про що вона просила у своєму позові.

Між тим, представник служби у справах дітей участі у розгляді справи не приймав і свого висновку з вказаного питання не надавав.

Посилання суду на намагання відповідача виховувати дітей не відповідає дійсності та не підтверджено ніякими доказами, оскільки останній ніколи не появлявся до дітей, не інтересується іхнім навчаннм, здоров"ям та проблемами , ухиляється від батьківського обов"язку щодо виховання дітей та надання матеріальної допомоги на їх утримання.

Вважає, що не є підставою для відмови у задоволенні її позову і посилання суду на те, що на час розгляду справи ОСОБА_4 працює, оскільки це не спростовує того, що відповідач ухиляється від виховання дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачкою докази не є безумовними підставми для задоволення позову та послався в обгрунтування цього висновку на те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, які перешкоджають можливсті зважено підійти до вирішення питання щодо виховання дітей.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач негативно характеризується, жорстоко поводиться з дітьми, перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію або своєю поведінкою негативно впливає на виховання дітей.

Як у суді першої так і у суді апеляційної інстанції відповідач заперечуував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 та посилався на те, що намагався приймати участь у їх вихованні, проте позивач цьому перешкоджала та настроювала дітей проти нього.

Також посилався на те, що працевлаштувався і з його заробітку відраховуються аліменти на утримання дітей, проте позивач відмовляється їх одержувати.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 прийнято до ПАТ "Електромашина" учнем пропитувальника з 19.04.2013 року та з його заробітку утримуються аліменти , розмір яких за період з 01.02. по 31.12. 2014 року склав 6523,17 грн.( а.с. 23-24).

За довідкою Борівської сільської ради Зміїївського району Харківської області та інформацією виконвавчого комітету вказаної ради ОСОБА_4 проживає і зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , скарг на його поведінку до сільської ради не надходило і компрометуючими матеріалами відносно вказаної особи сілька рада не володіє. (а.с.41,42).

Листом від 10.03.2015 року за № 01-32/146 Служба у справах дітей Зміївської РДА повідомила суд, що з ОСОБА_4 проведено бесіду, в ході якої з"ясовано, що проти позбавлення батьківських прав він заперечує, працює, сплачує аліменти і скарг на його поведінку не надходило.(а.с.43)

У суді апеляційної інстнації позивач ОСОБА_3 визнала, що відповідач після їх розлучення намагався спілкуватися з дітьми, проте стверджує , що приїздив на зустрічі з дітьми на підпитку.

Відповідно до роз"яснень, які містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ( дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язхків.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недостатність підстав для задоволення позову про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 і доньки ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги позивача, доводи якої висновків суду не спростовують.

Разом з тим, судова колегія вважає, що відповідач належним чином батьківського обов"язку з утримання та виховання дітей не виконує, має значну заборгованість з виплати аліментів на дітей, стверджуючи про перешкоди з боку позивача у його спілкуванні з дітьми, не звертався до компетентного органу з приводу встановлення порядку та часу його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Вказану поведінку судова колегія розцінює як ухилення ОСОБА_4 від належного виконання батьківських обов"язків від утримання та виховання дітей і погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про позбавлення його батьківських прав, вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення щодо виконання обов"язку з виховання дітей і надіслати ухвалу суду апеляційної інстанції до органу орпіки та піклування для здійснення контролю за виконанням ним цього обов"язку.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1ст.307, ст.ст.308,313,314,315,.317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Попередити відповідача ОСОБА_4 про недопустимість ухилення від участі у вихованні дітей.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -