АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3 через свого представника звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21 листопада 2014 року о 15 год. 40 хв. на перехресті просп. Перемоги та Кільцевої дороги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в СК«БРОКБІЗНЕС» автомобіля «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, та автомобіля «Ніссан», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, в результаті чого її автомобілю заподіяно шкоду в розмірі 111 645 грн. 89 коп., з яких 17 517 грн. 03 коп. - втрата товарної вартості, яку має відшкодовувати відповідач, який винний у ДТП.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника позивачки, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи, 21 листопада 2014 року о 15 год. 40 хв. на перехресті пр. Перемоги та Кільцевої дороги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, та автомобіля «Ніссан», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Винним у даній події визнано ОСОБА_2 й постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян /а.с. 9/.

Зазначена постанова набрала законної сили й у визначеному законом порядку ОСОБА_2 не оскаржена.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вину відповідача у скоєнні ДТП доведено.

Встановлено, що автомобіль «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_1, в момент ДТП було застраховано СК «БРОКБІЗНЕС» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту за № 006-00464040/07НТ від 11 липня 2014 року /а.с.31-35/.

В результаті вказаного ДТП автомобілю «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_1, заподіяно матеріальних збитків, які згідно Звіту за № 787, складеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» від 11 грудня 2014 року (далі - Звіт), становлять 111 645 грн. 89 коп., з яких 17 517 грн. 03 коп. - втрата товарної вартості /а.с.13/.

Судом встановлено, що СК «БРОКБІЗНЕС» на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту за № 006-00464040/07НТ від 11 липня 2014 року виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 87 861 грн. 30 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 04 грудня 2014 року № 9985 /а.с.36/.

Однак збитки у вигляді втрати товарної вартості у розмірі 17 517 грн. 03 коп. позивачу вказаною страховою компанією відшкодовано не було, що відповідає умовам п. 11.2.6 Договору добровільного страхування наземного транспорту за № 006-00464040/07НТ від 11 липня 2014 року, який визначає, що виключенням із страхових випадків та обмеження страхування є збитки внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, обов'язок по відшкодуванню втрати товарної вартості покладено законом на відповідача - ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абз.3 п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до керівних положень постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі № 6-49цс14 Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного(зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що при складанні Звіту оцінювачем порушено Методику, оскільки визначалась вартість втрати товарного вигляду КТЗ, а не «втрати товарної вартості транспортного засобу», є необґрунтованими.

Безпідставними є й твердження представника відповідача про те, що суд першої інстанції не дослідив випадки (умови), за яких величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, чи погіршує товарний вигляд КТЗ проведені ремонтні роботи, чи співпадає вартість втрати товарного вигляду з розміром втрати товарної вартості транспортного засобу.

Так, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається із матеріалів справи, позивач надав суду ряд доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку. Доводи представника відповідача, у свою чергу, належними доказами не підкріплені.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/963/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7609/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Коваль О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.