Номер провадження: 22-ц/785/4051/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та представника відповідача ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_7, приватне підприємство Ю-Г про захист прав споживачів та визнання додаткових угод недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 вересня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПАТ Укрсоцбанк, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_7, ПП Ю-Г про захист прав споживачів та визнання додаткових угод недійсними.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір кредиту, відповідно до умов якого АКБ Укрсоцбанк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у сумі 1 500 000 гривень терміном по 17 грудня 2027 року під 13,5% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитними коштами щомісячно, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків.

Відповідно до п. 1.2. Статуту ПАТ Укрсоцбанк загальними зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку.

В якості забезпечення виконання вимог кредитного договору від 18.12.2007 року між АКБ Укрсоцбанк, позивачем та ПП Ю-Г укладено договір поруки. Також 18.12.2007 року між АКБ Укрсоцбанк, позивачем та ОСОБА_7 укладено договір поруки в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту.

Заздалегіть 12.01.2006 року між позивачем та ПП Прогрес-Риелт було укладено Договір №ЗБ/ПР-3-133 відповідно до якого ПП Прогрес-Риелт зобов'язується передати у власність Інвестора об'єкт інвестування і сплатити за нього підприємству інвестицію. Розмір інвестиції становить 2 248 761,4 гривень, строк сплати до 25.10.2007 року. 23.11.2007 року між Позивачем та ПП Прогрес-Риелт було укладено Додаткову угоду до Договору інвестування, відповідно до якої строк сплати інвестування було продовжено до 17.12.2007 року.

19.12.2007 року відповідачем від імені позивача відповідно до платіжного доручення №1 від 19.12.2007 року було здійснено перерахунок грошових коштів в сумі 2 248 761,40 гривень відповідно до Договору інвестування №ЗБ/ПР-3-133 від 12.01.2006 року. Платником відповідно до даного платіжного доручення був ОСОБА_3.

03.10.2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зміну валюти кредитної заборгованості, у той же день між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту, а саме у зв'язку зі зміною умов сторони домовились викласти п. 1.1. у новій редакції. Відповідно ддо змісту якої позивачу надавалися кредитні кошти у розмірі 298 804,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 17.12.2027 року.

27.11.2009 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ УкрСоцбанк з заявою на отримання кредиту відповідно до якої просить надати кошти на реконструкцію у розмірі 15 974,34 доларів США.

Внаслідок чого між ОСОБА_3 та АКБ Укрсоцбанк укладено Додаткову угоду №2 від 27.11.2009 року до Договору кредиту від 18 грудня 2007 року згідно до умов якої у новій редакції викладені п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 Договору кредиту. Відповідно до умов якого позивачу надаються кредитні кошти у розмірі 314 778,34 доларів США зі сплатою 13,93 % річних та з кінцевим терміном погашення 17.12.2007 року. Відповідно до п. 1.2 Кредит позичальнику надається: частина в розмірі 298 804,00 доларів США для фінансування інвестування житла; частина кредиту в розмірі 15 974,34 доларів США надається на реконструкцію.

Однак позивач вважає, що Додаткова угода №1 та Додаткова угода №2 є такими, що підлягають визнанню недісними, оскільки вони суперечать чинному законодавству, тому звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ Укрсоцбанк позов не визнав, та просив у його задоволенні відмовити, вважаючи заявлені позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно приписів ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відсутність згоди сторін щодо будь-якої з істотних умов договору має наслідком його неукладеність.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Кредитний договір за своєю природою є консесуальним та оплатним.

Зі змісту статті 1054 ЦК України можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов'язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалось, що 18.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір кредиту, відповідно до якого АКБ Укрсоцбанк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 1 500 000 гривень терміном по 17 грудня 2027 року під 13,5% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитними коштами щомісячно.

03.10.2008 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту, а саме позивачу надавалися кредитні кошти у розмірі 298 804,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 17.12.2027 року.

27.11.2009 року між ОСОБА_3 та АКБ Укрсоцбанк укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту від 18 грудня 2007 року відповідно до умов якої позивачу надаються кредитні кошти у розмірі 314 778,34 доларів США зі сплатою 13,93 % річних та з кінцевим терміном погашення кредиту 17.12.2007 року.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Банк свої зобовязання перед позичальником виконав у повному обсязі, а позивач ОСОБА_3 договірних зобовязань не виконує, тому кошти від нього у встановлені договором строки до банку не надходять, чим порушуються права та інтереси відповідача.

На підставі вищенаведеного судова колегія приходить до висновку, що розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, перевірив усі докази по справі, які навів ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідач ПАТ Укрсоцюанк у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позову дійшовши до обгрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави передбачені ст.652 ЦК України для визнання спірних Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 недійсними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вказано, що відповідно до статей 229, 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивач ОСОБА_3, підписуючи Додаткові угоди №1 та №2 до Договору кредиту від 18.12.2007 року був ознайомлений з усіма умовами і наслідками при їх підписанні, діяв добровільно, що підтверджує, що всі умови змін до кредитного договору його влаштовували та будь-яких зауважень чи заперечень у нього не було.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, субєктивною ознакою дій сторони, що ввела іншу сторону в оману, є умисел на введення в оману.

Позивач ОСОБА_3 не надав суду доказів в підтвердження умислу ПАТ Укрсоцбанк на введення його в оману при укладанні спірних Додаткових угод №1 та №2.

Також на думку судової колегії не заслуговують на увагу й інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони суттєвими не являються і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_8

ОСОБА_2