Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до СТОВ «Інтер-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, посилаючись на те, що 11 січня 2010 року між ним та СТОВ «Інтер-Агро» був укладений договір оренди землі, а саме: земельної ділянки площею 6,89 га, строком на 7 років, без права його розірвання за ініціативою орендодавця, який був укладений в простій письмовій формі.

Згідно зі змісту зазначеного договору вбачається наступне «Орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в тому числі: у грошовій формі - немає; у натуральній формі у розмірі не менше 100% від загальної суми орендної плати у вигляді пшениці продовольчої або ячменю товарного або соняшнику товарного зі складу орендаря розташованого у с. Воровського Миколаївського району Одеської області у відробіткової - немає».

Тобто зі змісту договору йому є не зрозумілий розмір орендної плати, оскільки вказаний спірний договір оренди землі є безоплатним, в звязку з чим він зазнає збитків не отримуючи належної плати за користування своєю земельною ділянкою СТОВ «Інтер-Агро».

Також позивач не знав, що договір оренди землі від 11 січня 2010 року не визначає розмір орендної плати за землю, оскільки не має належної освіти, та лише після консультації юриста йому стало відомо про те, що в договорі оренди відсутні всі істотні умови. Неможливість користуватися зазначеною земельною ділянкою та не належне отримання плати за користування земельною ділянкою від СТОВ «Інтер-Агро» ставить його у дуже скрутне фінансове становище, в звязку з чим позивач просив суд визнати договір оренди земельної ділянки недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 до СТОВ «Інтер-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права.

В судове засідання представник СТОВ «Інтер-Агро» не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст.. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка, площею 6,89 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. 11 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СТОВ «Інтер-Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на сім років, який зареєстровано у Миколаївському районному відділі Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 грудня 2010 року за №04.10.528.01039.

За умовами зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського признання, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Договір укладено на сім років. Орендар повинен щорічно сплачувати орендну плату.

Також судом встановлено, що СТОВ «Інтер-Агро» виконував усі умови договору протягом 2010-2013 років, тобто сплачував ОСОБА_3 орендну плати за користування землею.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобовязується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов та вимог земельного законодавства.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору оренди землі СТОВ «Інтер-Агро» виконував усі умови договору протягом 2010-2013 років, а саме ОСОБА_3, згідно договору оренди землі постійно отримував орендну плату від СТОВ «Інтер-Агро» у повному обсязі, не ставив питання про визнання недійсним зазначеного договору оренди землі, ніяких претензій до СТОВ «Інтер-Агро» щодо розрахунків по договору оренди не мав, тобто підписуючи спірний договір ОСОБА_3 погодився з умовами договору оренди, що підтверджено матеріалами справи, а також поясненнями сторонами під час розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано відмовив в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі, укладеного 11 січня 2010 року недійсним, про зобовязання повернути земельну ділянку площею 6,89 га власнику.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 про те, що суд приймаючи рішення та вирішуючи питання дійсності договору оренди, не звернув уваги на те, що в спірному договорі не визначений розмір орендної плати, при цьому суд визначився з його належним виконанням, а саме щодо сплати орендної плати, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що договір оренди земельної ділянки площею 6,89 га, який був укладений між ОСОБА_3 та СТОВ «Інтер-Агро» в 2010 році та відповідає чинному законодавству, оскільки договір при державній реєстрації проходив перевірку на предмет відповідності законодавству України. В період з 2010 року і по 2013 рік відповідач ОСОБА_3 отримував орендну плату та претензій до СТОВ «Інтер-Агро» щодо орендної плати не мав, тобто з умовами договору був погоджений в тому числі із орендною платою.

Крім того, як було встановлено під час розгляду справи, позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки виникли після запропонування ОСОБА_3 іншими орендарями більшої плати за оренду його земельної ділянки, тобто ОСОБА_3 з умовами укладеного договору був погоджений, але не погоджений лише з орендною платою.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_4