Справа № 363/5364/14 Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/2675/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 47 03.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М. ,Коцюрби О.П..

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У грудні 2014 р. позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 07 жовтня 1999 року вони уклали з відповідачем шлюб.

У 2011 році вона дізналася ,що відповідач ОСОБА_3 перебував одночасно в іншому шлюбі з ОСОБА_5, з якою він проживав у м. Ямпіль, Вінницької області .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2012 року шлюб ,зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07 жовтня 1999 року відділом РАГС Черкаського виконкому , актовий запис № 1460 , визнаний недійсним .

Позивач вважає ,що єдиною метою відповідача , було заволодіння майна позивача , про що свідчать позови ОСОБА_3 до суду .

На думку позивача , протиправними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка виразилася в отриманому стресі,що відповідач обманював її всі ці роки, стан здоров»я у неї різко погіршився , вона отримала 2 групу інвалідності. Моральну шкоду позивач оцінює у 200 000 грн .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2015 р в задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення , яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи на 13 травня 2015 року , 03 червня 2015 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місяця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від сторін до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки сторін до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1999 року ( а.с. 4)

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2012 року

зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07 жовтня 1999 року відділом РАГС Черкаського виконкому , актовий запис № 1460 , визнаний недійсним ( а.с. 5-6)

Відповідно до ст.45 Сімейного Кодексу України недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами. Якщо особа одержувала аліменти від того, з ким була в недійсному шлюбі, сума сплачених аліментів вважається такою, що одержана без достатньої правової підстави, і підлягає поверненню відповідно до Цивільного кодексу України, але не більш як за останні три роки. Особа, яка поселилася у житлове приміщення іншої особи у зв'язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набула права на проживання у ньому і може бути виселена. Особа, яка у зв'язку з реєстрацією недійсного шлюбу змінила своє прізвище, вважається такою, що іменується цим прізвищем без достатньої правової підстави. Правові наслідки, встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, застосовуються до особи, яка знала про перешкоди до реєстрації шлюбу і приховала їх від другої сторони і (або) від органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст 46 Сімейного Кодексу України якщо особа не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, вона має право:

1) на поділ майна, набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя;

2) на проживання у житловому приміщенні, в яке вона поселилася у зв'язку з недійсним шлюбом;

3) на аліменти відповідно до статей 75, 84, 86 і 88 цього Кодексу;

4) на прізвище, яке вона обрала при реєстрації шлюбу.

Згідно Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави /ст.З Конституції України/.

Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. ( із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р. № 5 ) " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань

( фізичних, душевних, психічних тощо) , яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначала позивач , моральна шкода їй завдана саме у зв»язку із визнанням шлюбу недійсним, проте доказів наявності причинного зв»язку між визнанням шлюбу недійсним, протиправною поведінкою відповідача і завданням їй моральної шкоди позивач не надала ні суду першої інстанції , ні до апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.. 45 , 46 Сімейного Кодексу України встановлені правові наслідки визнання шлюбу недійсним , серед яких стягнення моральної шкоди відсутнє.

Оскілки позивач, відповідно до ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів щодо завдання моральної шкоди, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315 , 317,319 ЦПК України , колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді