АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Кулянда М.І., Бреславського О.Г.

При секретарі : Паучек І.І.

За участі : представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення суми банківського вкладу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення суми банківського вкладу, посилаючись на наступне.

30 квітня 2014 року вона уклала з відповідачем - ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» договір банківського вкладу №300131/45552/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті. Відповідно до умов цього договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв у позивачки грошові кошти в сумі 100000 гривень, про що свідчить квитанція та зобовязався нарахувати та виплатити вкладнику проценти за ставкою 25,00% річних.

Пункт 6 договору передбачає, що після закінчення строку, визначеного п.1 вказаного договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.

30 липня 2014 року позивачка звернулась до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення залишку депозитного вкладу в сумі 90000 гривень. Однак, 07 серпня 2014 року своїм листом №322400,492, відповідач повідомив позивачку про те, що у них проводиться службове розслідування, у звязку з чим не було повернуто вклад.

Просила стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на її користь суму банківського вкладу за договором-заявою №300131/45552/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт».

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

№ 22ц-794/823/15р. Головуючий у 1 інстанції: Мізюк В.М.

Категорія : 19/27 Доповідач: Винту Ю.М

відділення №87 (адреса: 58000, м. Чернівці, вул. Головна, 84-6, код банку 300131, ) на користь ОСОБА_1 (мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму банківського вкладу за договором-заявою №300131/45552/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» у розмірі 90 000 (девяносто тисяч) гривень та 6250 (шість тисяч двісті пятдесят) гривень - процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» №87 (адреса: 58000, м. м.Чернівці, вул. Головна, 84-6, код банку 300131, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 962 (дев'ятсот шістдесят дві) гривні 50 копійок.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 Вважає, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, судом не було враховано ряд обставин, що мають значення для справи, що, у свою чергу, призвело до того, що судом було зроблено невірні висновки та, як наслідок, постановлене необгрунтоване рішення по справі.

СВ розслідування ОВС та злочинів, вчинених організованими групами, злочинними організаціями СУ УМВС України у Чернівецькій області встановлено, що службові особи АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у період з 15 лютого 2012 року по 25 липня 2014 року, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, володіючи доступом до бази даних банківської установи, у тому числі, рахунків клієнтів, умисно, шляхом внесення неправдивих відомостей у документи, незаконно привласнювали кошти клієнтів банку, у звязку з чим 28 липня 2014 року було відкрито кримінальне провадження № 0000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, внаслідок неправомірних дій згаданих осіб, кошти, внесені клієнтами банку, у тому числі, і позивачкою по справі, як депозитні вклади, не поступали на відповідні депозитні рахунки Банку, а депозитні договори не обліковувались в операційній системі Банку, внаслідок чого між сторонами не виникало жодних договірних зобовязань, що, у свою чергу, унеможливлює виконання таких Банком з огляду на те, що він не виступав стороною договору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон про банки) встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Положеннями ст.1074 ПК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що позивач звертався до банку з заявами про повернення грошових коштів з його депозитного рахунку, яка відповідачем залишена без належного реагування, тому наявні всі підстави для стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Зібраними по справі доказами встановлено, що 30 квітня 2014 року позивачка уклала з відповідачем - ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» договір-заяву №300131/45552/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». Відповідно до умов цього договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв у позивачки грошові кошти в сумі 100000, про що свідчить квитанція № 9 від 30 квітня 2014 року.

Згідно п.2 вищевказаного договору, передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 25,00% річних.

Пункт 5 договору передбачає право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви або протягом будь-якого з строків, на які було продовжено розміщення вкладу.

Пункт 6 договору передбачає, що після закінчення строку, визначеного п.1 вказаного договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

30 липня 2014 року позивачка звернулась до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення вкладу в сумі 90000 гривень.

07 серпня 2014 року своїм листом №322400,492, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» повідомило ОСОБА_1 про те, що у них проводиться службове розслідування, за результатами якого буде вирішено питання про виплату останній депозитних коштів.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вищевказаного договору про банківський строковий вклад, укладений між позивачкою та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», його умовами не передбачено пред'явлення Банком будь-яких додаткових вимог при поверненні депозитів. Оскільки згідно вимог ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Частиною 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок Банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Таким чином, відповідач - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» своєю відмовою у поверненні банківських вкладів порушив вимоги ст.ст. 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, з відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» правильно стягнуто на користь позивачки - ОСОБА_1 суму банківського вкладу за договором-заявою №300131/45552/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт».

Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано факту проведення розслідування щодо посадових осіб відповідача, які зловживаючи своїм становищем привласнювали кошти клієнтів, в тому числі ї грошима позивачки, які не поступали на рахунок банку, оскільки наданими суду першої інстанції доказами позивачка довела факт внесення вкладу на рахунок відповідача та факт користування внесеним вкладом.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надав суду першої інстанції обґрунтованих доказів на підтвердження своїх доводів про відсутність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 депозитних коштів.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :