У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2007 року з ОСОБА_4 стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 23 листопада 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що відповідач створив іншу сім'ю, будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини, крім сплати аліментів, не приймає. Крім того, дочка з грудня 2013 року відвідує у школі мистецтв «Евріка» такі дисципліни, як англійська мова, уроки вокалу та хореографії, за що вона сплачує 780 грн щомісячно. Її чоловік - ОСОБА_6, отримує 2 тис. грн щомісяця та не може належно матеріально утримувати сім'ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка - ОСОБА_7, тому утримувати дочку ОСОБА_8 їй стало важко.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_4 на її користь, до 1 750 грн та стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_8 в розмірі 390 грн щомісячно, починаючи з 1 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, застосувавши положення ст. ст. 182, 192 СК України та матеріальне становище відповідача, виходив із того, що останній має ще двох неповнолітніх дітей, які є інвалідами дитинства, та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а його заробітна плата становить 1 233 грн 33 коп. При цьому позивач не надала доказів того, що для виховання та розвитку дитини необхідні додаткові витрати.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що оскільки розмір аліментів на дитину менше за мінімальний розмір, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, то відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України дитині призначається державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ОСОБА_3 не надала доказів, що вона фактично понесла додаткові витрати на дитину, пов'язані з навчанням у школі мистецтв.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 8 серпня 2008 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2007 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 23 листопада 2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Так, ОСОБА_3 на підтвердження своїх доводів зазначала, що її сімейний стан змінився, погіршилося матеріальне становище.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі з ОСОБА_6 у неї народилась дочка - ОСОБА_7, у зв'язку з чим з 16 грудня 2013 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ЇЇ чоловік офіційно працевлаштований у товаристві з обмеженої відповідальністю «Славутич» та отримує заробітну плату в розмірі 2 тис. грн щомісячно. Інших доходів її сім'я не має.

Проте апеляційний суд не надав належної правової оцінки доводам ОСОБА_3 щодо погіршення її матеріального становища та не перевірив її доводи щодо можливості ОСОБА_4 надавати аліменти в більшому розмірі, ніж це було визначено судом, оскільки він та його дружина мають достатнє матеріальне забезпечення, кожен з них користується окремим автомобілем, мають у власності нерухоме майно, належним чином не встановив обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, у розумінні ч. 1 ст. 184 СК України.

Стаття 185 СК України передбачає, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягне аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом установлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рекомендацією фахівців та погодженням останньої зарахована та відвідує школу мистецтв «Еврика».

При цьому участі у вихованні дочки відповідач не приймає, а лише сплачує аліменти в розмірі, меншому ніж той, що визначено законом.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище обставини справи уваги не звернув, доводів апеляційної скарги не перевірив, належним чином не встановив обставини, що мають істотне значення, не врахував, що розмір аліментів стягується в розмірі, меншому за мінімальний розмір, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, а, пославшись на призначення державної допомоги, не навів достатніх мотивів щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти на дитину та дійшов передчасного висновку про залишення в силі рішення суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик