АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5102/2015 Головуючий у І інстанції - Кізюн Л.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретар Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою керівника МСП «Теннер» Тамтури Віктора Івановича, ОСОБА_3, який приєднався до апеляційної скарги, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2010 року та ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, про визнання права власності та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, загальною площею 391,90 кв.м. та стягнути з відповідача ОСОБА_5 на свою користь 50000,00 грн. боргу за договором міни від 14.06 2010 року. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, просила залучити в якості відповідачів Інспекцію державного архітектурного контролю м. Києва та Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації власності на об'єкти нерухомого майна» та просила визнати за нею право власності також на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м., а також зобов'язати відповідача Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвати за ОСОБА_4 нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м., та зобов'язати відповідача Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва видати ОСОБА_4 сертифікат відповідності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м., на підставі Розпорядження Представника президента України при Харківській районній державній Адміністрації м. Києва від 26.05.1995 року, Розпорядження Харківської районної державної адміністрації м Києва від 09.02.1999 року за №085 про надання в тимчасове користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, дозволу на виконання будівельних робіт за №266 від 24.10.1996 року та Акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 21 листопада 2000 року.

Відповідач ОСОБА_5 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 391,90 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності від 21.04.2010 року, виданого Головним управлянням житлового забезпечення м. Києва.

Між відповідачем ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_4 було укладено договір міни від 14.06.2010 року, відповідно до умов пункту 1.1 якого «кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність належне їй майно в обмін на інше майно на умовах, що визначені даним договором».

Розділом 2 договору міни визначено, що між сторонами здійснюється обмін майном, а саме нежитловою будівлею, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м., та житловим будинком по АДРЕСА_1, загальною площею 391,90 кв.м. Майно передається один одному за місцем знаходження майна сторони, що виступає як продавець, протягом 10 днів з моменту укладення зазначеного Договору за актом приймання-передачі.

Крім того, договором встановлено, що відповідач здійснює доплату за отримане майно в розмірі 60000,00 грн. з врахуванням певних умов, а саме 50 % від суми, що вказана у пункті 4.1 договору - протягом 3-х робочих днів після підписання акту здачі-приймання майна, інші 50 % від суми, що вказана у пункті 4 1 договору - під час оформлення нотаріального договору міни.

14.06.2010 року між позивачем та відповідачем на виконання вимог договору було підписано акт прийому-передачі майна за договором міни від 14.06 2010 року.

Пунктом 3.4. договору визначено, що після підписання акту здачі-приймання: сторони обумовили, що протягом 20 робочих днів ними буде оформлено нотаріальний договір міни у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЗатварницькоІ.П. за адресою: АДРЕСА_3. До моменту підписання угоди сторони повинні отримати всі Необхідні документи для укладання нотаріального договору міни.

Однак відповідач ухиляється від виконання вимог договору, не надає необхідні документи для укладення нотаріального договору міни, не з'являється до приватного нотаріуса для укладання угоди, не сплачує визначену договором доплату.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, про визнання права власності та стягнення грошових коштів задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м. Зобов'язано Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвати за ОСОБА_4 нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м. Зобов'язано Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у м Києві видати ОСОБА_4 сертифікат відповідності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, літера «Б», загальною площею 131,1 кв.м. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2011 року заяву ОСОБА_4 про виправлення описки у рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2010 року задоволено. Виправлено описку у рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2010 року. В ухвалі зазначено: вважати викладеним у всьому тексті рішення словосполучення «нежитлова будівля по АДРЕСА_2», а не «нежитлове приміщення по АДРЕСА_2».

Не погоджуючись з вказаними рішенням та ухвалою суду, Мале Сумісне Підприємство «Теннер» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання права власності за ОСОБА_4 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_2, літера «Б», та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спірна нежитлова будівля по АДРЕСА_2, літера «Б» була побудована Малим Сумісним Підприємством «Теннер» на кошти його засновників на законних підставах і 21 листопада 2000 року був виготовлений Акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Також зазначило, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не звернув уваги на те, що позивач ОСОБА_4 ніякого відношення до отримання дозвільних документів та будівництва спірної будівлі не має, що підтверджується Договором оренди, укладеним між МСП «Теннер» та ТОВ «Нікос». Суд також не взяв до уваги заперечення представників БТІ м. Києва та Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва, в яких останні вказували на наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції представники апелянта підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_2 в м.Києві, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу була відведена земельна ділянка для будівництва нежитлової будівлі, об'єкт був введений в експлуатацію, однак, право власності за нею безпідставно не визнано.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач , звертаючись із позовом про визнання за нею права власності на спірну будівлю не надала жодного передбаченого законом документу, який би свідчив про її право власності на будівлю .

Як вбачається із матеріалів справи договір оренди земельної ділянки було укладено із МП «Тенер», дозвіл на виконання будівельних робіт по АДРЕСА_2 було видано МСП «Тенер», Акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта в 2000 році було видано МСП «Тенер».( а.с.62-71)

Позивач , а також суд першої інстанції в своєму рішенні не зазначили, яким чином відповідач ОСОБА_5 порушувала право власності позивача на спірну будівлю.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження свого права власності на спірну будівлю, крім того, існує установлений законом порядок отримання правоустановчого документу на нерухоме майно, яким позивач не скористалася, а тому підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Посилання представника позивача на ту обставину, що МСП «Теннер» не належить право власності на спірну будівлю, не може бути прийнято до уваги, оскільки предметом позовних вимог є право позивача ОСОБА_4 на будівлю, а таке право за нею не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів також скасовує ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року про виправлення описки у рішенні, оскільки вона є похідною від рішення суду від 08 листопада 2010 року.

Керуючись ст..ст. 303, 307 , 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу керівника МСП «Теннер» Тамтури Віктора Івановича та ОСОБА_3, який приєднався до апеляційної скарги , задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2010 року та ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року про виправлення описки скасувати та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, про визнання права власності та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: