Справа № 357/101/15 Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/3100/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 56 08.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Лопатюк В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення неустойки,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 про захист прав споживача та стягнення неустойки задоволено частково.

Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9 200 грн. за неналежне виконання умов договору на виготовлення та установку балкону в квартирі АДРЕСА_1 та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що між сторонами йшли переговори щодо порядку усунення недоліків встановленого балкону, а тому, на думку суду, перебіг строку з якого у позивача виникло право на стягнення неустойки починається з 30 грудня 2014 року і становить на 1 квітня 2015 року 92 календарних дні.

А тому суд вважає, що до стягнення на користь позивачки підлягає сума неустойки з розрахунку ( 10000 грн. х 1% : 100 ) х 92 дні = 9 200 грн.

Також на користь держави з відповідача підлягає до стягнення судовий збір 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовлено у зв'язку з недоведеністю належними доказами.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 15.10.2012 року сторони уклали договір на виготовлення і установку балкону із ПВХ конструкцій в квартирі АДРЕСА_1, вартістю 10 000 грн., які сплачені виконавцю робіт ( а.с. 11-15, 20 ).

Після виготовлення та встановлення балкону з'ясувалося, що балкон має конструктивні недоліки, які без їх усунення роблять неможливим безпечне користування балконом.

Згідно висновку №СЕ-1-1163/13 судової незалежної експертизи України від 03.09.2013 року, балкон з видвиженням із ПВХ конструкцій, встановлений за адресою: АДРЕСА_1, не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, безпечне користування балконом з видвиженням із ПВХ конструкцій в існуючому варіанті не можливе, оскільки конструкція досліджуваного балкону хитка, ненадійна та не відповідає умовам безпечної експлуатації, усунення недоліків балкону з видвиженням із ПВХ контрукцій з метою подальшої безпечної експлуатації можливе при умові створення жорсткої, нерухомої системи конструкції балкону, надійного закріплення його до існуючих конструктивних елементів будинку ( зовнішніх стін, плити балкону), що буде підтверджено відповідним розрахунком ( а.с. 16-18, 19 ).

03.09.2014 року ОСОБА_3 звернулася до ФОП ОСОБА_2 з претензією про усунення зазначених недоліків балкону ( а.с. 7-8, 9 ).

Після цього, сторони вели перемови щодо шляхів їх усунення, а 29.12.2014 року ОСОБА_2 остаточно відмовився від виконання обов'язків за договором та законом - ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» , зокрема, безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі ( наданій послузі ) у розумний строк.

Не були усунуті зазначені недоліки і в строк, наданий апеляційним судом Київської області, у зв'язку із чим по справі оголошувалась перерва з 18 травня по 08 червня 2015 року.

Відтак, як правильно встановив місцевий суд, розрахунок неустойки необхідно проводити з 30 грудня 2014 року, яка на 01 квітня 2015 року становить 92 дня.

Визначену суму в 9 200 грн. ніхто із учасників процесу не заперечив та не спростував.

За таких обставин, суд першої інстанції, правильно ухвалив рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог і, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 6, 8, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 709 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення по справі.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про незаконність та необгрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 213 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про незавершеність робіт по встановленню балкону через перешкоди, які чинила позивач, направлення працівників на квартиру для усунення недоліків, відсутність вини відповідача у невиконанні робіт з цього приводу, перешкоджання доказати свою невинуватість, відсутність правового аналізу правовідносин між сторонами та законодавства, яке регламентує їх, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог в названій частині, а також не є підставою для задоволення апеляційних вимог.

Окрім цього, твердження фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перешкоди, які чинила позивач у намаганні усунути недоліки в роботі, відсутність вини відповідача у невиконанні робіт з цього приводу, перешкоджання доказати свою невинуватість, не відповідають дійсності, оскільки апелянт не надав суду будь-яких доказів на їх підтвердження в порушення ст. 60 ЦПК України, а згідно журналів судового засідання ( а.с. 28, 34-35, 41-42 ), будь-яких клопотань із зазначених в апеляції питань він не заявляв.

Посилання апелянта на відсутність правового аналізу правовідносин між сторонами та законодавства, яке регламентує їх, спростовується текстом судового рішення ( а.с. 44-45 ), яке виготовлено, на переконання апеляційного суду, у повній відповідності до положень ст.ст. 214, 215 ЦПК України та є законним та обґрунтованим за ст. 213 ЦПК України.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення неустойки залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба