Справа № 450/3801/13 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1397/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про поділ земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм закону, без дослідження усіх доказів у справі та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що в рішенні суд посилається на один і той самий доказ, зокрема на наказ радгоспу Перемога №38 від 20.02.1979 року, однак в одному випадку визнає його неналежним, а в іншому посилається на нього встановлюючи розбіжність у площі земельної ділянки.

Окрім цього, в рішенні жодним чином не надано оцінку позовній вимозі про визнання права на користування частиною земельної ділянки, так як вказане право не визнається та фактично заперечується відповідачем. Вказує на те, що судом безпідставно не прийнято до уваги висновок судово-будівельної експертизи. Твердження суду про відсутність встановлених меж земельної ділянки та місця її розташування є безпідставним, оскільки в матеріалах справи наявні достатні докази, які давали змогу суду ідентифікувати земельну ділянку та ухвалити справедливе рішення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 та пояснення її представника ОСОБА_3 на підтвердження доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до приписів ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.1979 року, виданого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у рівних частках по ? успадкували житловий будинок АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2) після смерті матері ОСОБА_7( а.с.4).

Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 07.04.1995 року, виданим Поршнянською сільською радою Пустомитівського району Львівської області підтверджено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1. ( а.с.7-9).

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди.

У відповідності із протоколом комісії по врегулюванню земельних відносин Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 12.10.2012 року, затвердженого рішенням ХУІ сесії УІ демократичного скликання Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №321 від 12.10.2012 року станом на 1979 рік за житловим будинком ОСОБА_2 та ОСОБА_4 рахувалася земельна ділянка площею 0,07 га. (а.с.11, 14). Отже, сторонам по справі повинно би належатися по 0,035га.

Згідно наказу радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево - молочних радгоспів від 20.02.1979 року №38, копія якого посвідчена нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ( а.с.47) за ОСОБА_4 перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в с.Підсадки Пустомитівського району Львівської області згідно спадщини батьків (а.с. 47).

Положеннями ст.20 ч.5 Земельного кодексу УРСР, в редакції чинній станом на 1979 рік, право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та у погосподарських книгах сільських рад, в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад депутатів трудящих.

Згідно ст.16 ч.3 ЗК УРСР зазначається, що земельна ділянка надається у користування на підставі рішення про надання земельної ділянки та для якої мети ця земля надається (цільове призначення земельної ділянки) та основні умови користування землею.

Позивачкою ОСОБА_2 не надано суду документів, які б підтверджували її право користування спірною земельною ділянкою, розмір цієї земельної ділянки та цільове призначення. Згідно статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до норм земельного законодавства розпорядження земельними ділянками надано органам місцевого законодавства, а тому такий спосіб захисту права як поділ земельної ділянки не є компетенцією суду.

Представлений суду висновок №034/14, складений експертом ТзОВ «Гал-Світ» міг би бути використаний судом при умові належної передачі у користування земельної ділянки стороні та при умові, коли спір би стосувався визначення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з того, що позивачкою не представлено доказів про те, що вона є належним землекористувачем спірної земельної ділянки, місце розташування цієї ділянки, її цільове призначення, суд першої інстанції із врахуванням вимог ст.16 ЦК України підставно відмовив їй у задоволенні позову за недоведеністю.

Рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а відтак підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин