Справа № 456/2613/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3081/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири стосовно покупця недійсним, визнання покупцем квартири, визнання права власності на квартиру, -

встановила:

Оскарженим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Поновлено строк позовної давності.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 від 30 серпня 1994 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, реєстраційний номер 3-1212, стосовно покупця ОСОБА_5.

Визнано ОСОБА_4 покупцем квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 30 серпня 1994 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для її вирішення, помилково вважав доведеними ті обставини, які є недоведеними, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом грубо порушено ряд процесуальних норм. Крім того вказує, що для мирного врегулювання спору вона згідна відшкодувати позивачу 56 100 грн. і квартира залишиться у її власності та чоловіка.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в позовних вимогах, враховуючи пропуск строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири стосовно покупця недійсним, визнання покупцем квартири, визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є уродженцем с. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області. Відповідачі по справі ОСОБА_5 - його рідний брат, ОСОБА_3 - його дружина. 3 1985 по 1994 року він проживав та працював в Росії в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі. В 1994 році маючи намір повернутися додому на постійно, вирішив придбати для потреб своєї сім'ї за зароблені кошти квартиру. Запропонована йому двохкімнатна квартира, що складалася з однієї кухні, двох жилих кімнат площею 29,4кв.м., загальною площею 44,3кв.м. розташована в АДРЕСА_1 Львівської області, що належала на праві власності відповідачці ОСОБА_6, підійшла йому по технічних параметрах та ціні, яку вони обумовили з продавцем.

Договір купівлі-продажу вказаної квартири був укладений 30.08.1994 року під час його перебування у відпустці на Україні та посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Панкевич Р.І. Однак, від імені покупця договір підписав не він, а по його проханню брат, відповідач ОСОБА_5, так як на час укладення договору у нього був паспорт старого зразка громадянина СРСР, що було перешкодою для підписання договору купівлі -продажу квартири особисто ним.

Між ним та відповідачем ОСОБА_5 була усна домовленість про переоформлення квартири на нього при першій його потребі. Потреби негайного переоформлення квартири на дійсного її покупця не було, так як відповідачі ніколи не оспорювали його право власності на квартиру. Він з сім'єю ніколи зв'язку з квартирою не втрачали, утримують квартиру, повертаються до неї на час відпустки. В 2014 р. він запропонував відповідачам переоформити квартиру на його дорослу дочку з умовою, що він бере на себе всі витрати пов'язані з переоформленням. Але відповідачі зволікають з цим питанням, висувають йому свої умови. Тому просив задовольнити позов.

Суд прийняв до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_5, який в судовому засіданні категорично ствердив, що спірна квартира, оформлена на нього, однак придбана за гроші позивача для проживання його сім"ї, оскільки на той час позивач не мав паспорта громадянина України.

Встановивши, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, позивач передав продавцю ОСОБА_6 гроші за квартиру, остання передала йому ключі від спірної квартири та документи на нею, якою позивач та його сім"я користується до сьогодні, відповідачі доступу до квартири не мають, що визнав і сам відповідач ОСОБА_5, а тому позивач фактично набув право власності на неї, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин та задовольнив позов.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з врахуванням наступного.

Вирішуючи спір щодо недійсності удаваного правочину в частині покупця, суд першої інстанції відповідно норми ст.58 ЦК в редакції 1963 року оцінював обставини на момент вчинення правочину.

Відповідно до змісту ст.ст. 58-59 ЦК в редакції 1963 року, сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Встановивши під час розгляду справи, що договір купівлі-продажу вказаної квартири був укладений 30.08.1994 року в частині покупця з метою приховати те, що покупцем є ОСОБА_5, суд визнав, що саме він є покупцем.

Відповідно до ч.1ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З врахуванням вимог ч.1ст.61 ЦПК України та того, що позов визнав відповідач ОСОБА_5, суд обґрунтовано задовольнив позов.

В засіданні судової колегії апелянт ОСОБА_3 теж визнала, що спірна квартира, придбана для позивача.

Оскільки відповідно до вимог ч.1ст.61 ЦПК України ця обставина в повному об'ємі визнана відповідачами, тому це є підставою для задоволення позову.

При цьому судова колегія враховує те, що відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні… Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами.

Згідно п.25 постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що районний суд не врахував її пояснення щодо коштів, які вона з ОСОБА_5 давала позивачу на придбання квартири, судова колегія не приймає до уваги, так як вбачається, що в описовій частині рішення суд вказав, про ці пояснення ОСОБА_3, однак висновків про це в мотивувальній частині рішення не зробив та спір з цього приводу не вирішував.

Ця обставина могла предметом судового розгляду при умові подачі зустрічних позовних вимог, а таких не було подано.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.