АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1528/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

Позивач, ПАТ КБ "Приватбанк", звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору №CSJ0SE00002196 від 14.02.2007 року ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.11.2014 року має заборгованість - 76878 грн. 39 коп., яка складається з наступного:

- 1146,99 грн. - заборгованість за кредитом;

- 26817,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 1575,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 47338,64 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 30439,00 грн., яка була задоволена та стягнута рішенням Чорнобаївського районного суду від 05.04.2012 року.

А тому, враховуючи викладене ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 46439 грн. 39 коп. за кредитним договором №CSJ0SЕ00002196 від 14.02.2007 року, судові витрати у розмірі 464 грн. 39 коп. судового збору.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ "Приватбанк" подано апеляційну скаргу на дане рішення, в якій апелянт просить скасувати рішення суду, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального права, ухваливши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, відповідачка по справі, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду в засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що 14 лютого 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №CSJ0SЕ00002196, за умовами якого банк надав ОСОБА_6 строковий кредит шляхом надання готівкою через касу на строк з 14.02.2007 року по 15.02.2010 року включно в розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту (а.с.12-18).

У п.п.1.1-1.2 Кредитного договору визначено, що кредит надається на строк з 14.02.2007 року по 15.02.2010 року включно. Періодом сплати слід вважати період з 21 по 25 число кожного місяця. Погашення кредиту провадиться у строки відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.12).

З матеріалів справи убачається, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 30439,00 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 5110,54 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13354,47 грн.; заборгованість по комісії - 1575,00 грн.; пеня, за несвоєчасне виконання зобов'язань - 10399,83 грн. (а.с.6-7).

Дане рішення набрало законної сили та є чинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз.1, 2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.526, 599 ЦК України.

З матеріалів позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 13.11.2014 року складається із: 1146,99 грн. - заборгованість за кредитом; 26817,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1575,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 47338,64 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Строк дії кредитного договору закінчився 15.02.2010 року.

А тому, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, то колегія суддів погоджується із висновком районного суду про відмову в задоволенні позову, так як позивачем вже реалізовано право на стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2012 року за рахунок стягнення всієї заборгованості, що підтверджується судовим рішенням від 05 квітня 2012 року (а. с. 6 - 7).

У звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства, враховуючи при цьому, що вимоги про стягнення сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивачем у справі не заявлялись.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Аналізуючи норми матеріального права, докази у справі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на законність судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :