АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4745/15 Справа № 179/2241/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальчук Т. А. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

12 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на те, що 04 березня 2008 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2, як позичальником був укладений кредитний договір № 772396/ФЛ. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві - ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 10 700 доларів США з виплатою 14,49 % річних, строком до 20 лютого 2023 року, а відповідач - ОСОБА_2 зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору. Відповідач - ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору, несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування. В якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_2 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, був укладений договір поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_3., відповідно до якого відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Позивачем на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість за кредитним договором, однак зобов'язання не виконувалися. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від солідарних боржників сплатити заборгованість по кредитному договору в розмірі 344 418,45 грн. та судові витрати ( а.с.2-4).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволенні частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 772396/ФЛ від 04 березня 2008 року заборгованість за кредитом - 83 146 грн. 70 коп.; заборгованість по процентам - 47 440 грн. 69 коп.; пеню - 83 146 грн. 70 коп.; судовий збір в розмірі - 2 137 грн. 34 коп.

В іншій частині позовних вимог відмолено (а.с.44-46).

Не погодившись з зазначеним рішенням, апелянтом було подано апеляційну скаргу, яку рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 - задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення штрафу та комісії за кредитним договором скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Надра» в зазначеній частині - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по комісії за кредитним договором у сумі 4764 грн. 23 коп. та штрафи у сумі 8552 грн 51 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.83-85).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2014 року скасовано в частині залишення без змін рішення місцевого суду щодо стягнення пені, справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду. В іншій частині рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в зазначеній вище частині щодо стягнення пені, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу в зазначеній частині слід відхилити, а рішення суду в частині щодо стягнення пені, яка переглядається судом апеляційної інстанції, залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 10 070 доларів США зі сплатою 14,49% річних строком до 20 лютого 2023 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, а у разі неналежного виконання зобов'язань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій (а.с. 18-20). На забезпечення виконання умов кредитного договору у той же день між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася солідарно відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення ОСОБА_2 кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (а.с. 22-23).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 17 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 43 090,01 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 344 418 грн. 45 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 10 402,44 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 83 146 грн. 70 коп.; заборгованості за процентами 5 935,28 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 47 440 грн. 69 коп.; пені 25 086,24 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 200 514 грн. 32 коп.; штрафу 1070 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 8 552 грн. 51 коп.; комісії 596,05 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 4 764 грн. 23 коп.

Зменшуючи розмір пені з 200 514, 32 грн. до 83 146,70 грн., суд 1 інстанції виходив із того, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Колегія суддів з урахуванням положень ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, у якій зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо, безпідставного застосування судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, є такими що не ґрунтуються на нормах закону, а рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі відносно рішення суду в частині яка переглядається, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнутої суми пені відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його в зазначеній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в частині стягнутої суми пені - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2013 року в частині стягнутої суми пені - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: