Справа № 755/4654/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пені.

Представником позивача ОСОБА_6 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" у розмірі 150 000 грн.

Заяву мотивує тим, що 19.02.2015 року на позачерговому засіданні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, було прийнято розпорядження № 233 «Про анулювання ліцензії на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданої ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто", яке набрало чинності 19.02.2015 року. ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" 23.12.2014 року втратило статус асоційованого члена МТСБУ. На вході до офісу ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" знаходиться оголошення з якого вбачається, що страхова компанія відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань, у тому числі від здійснення страхових відшкодувань та відносно останньої відкрито 148 виконавчих проваджень, які тривають.

Вивчивши заяву та матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до положень статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЦПК України.

Як убачається зі змісту заявлених вимог, предметом спору, серед іншого, є стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" страхового відшкодування в сумі 50 000 грн., пені у розмірі 5 970 грн. та судових витрат.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Як зазначено вище, представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" у розмірі 150 000 грн., що перевищує заявлену ціну позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N 9, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову представник позивача посилається на те, що відповідач ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" неплатежоспроможний та має боргові зобов'язання перед іншими особами, з приводу чого на примусовому виконанні перебувають виконавчі документи.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що представником позивача не мотивовано та зазначено необхідність забезпечення позову у заявленій сумі з урахуванням розміру позовних вимог, не вказано наявні рахунки відповідача у банківських установах та не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, заява задоволенню не підлягає та заяву про забезпечення доказів слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. № 9, суд,-

у х в а л и в :

Повернути заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про забезпечення позову без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Виниченко