У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни про визнання договорів поруки та іпотеки припиненими і зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із указаним позовом, у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Ламінарія» (далі - ТОВ «Ламінарія») за кредитним договором від 15 червня 2007 року в розмірі 110 104 грн 89 коп., а саме на 43/100 частини нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_1, загальною площею 74,7 кв. м, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На обґрунтування позову банк зазначав, що 15 червня 2007 року між відкритим акціонерним банком «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ТОВ «Ламінарія» укладено кредитний договір, за умовами якого товариству було надано кредит у сумі 100 тис. грн із сплатою 19 % річних за користування, строком повернення до 31 січня 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Ламінарія» за вказаним договором 15 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Hop М.М. за № 4227, предметом якого є 43/100 частини нежитлового приміщення у будинку АДРЕСА_1. Згідно із вказаним договором відповідач зобов'язалася у разі невиконання позичальником умов кредитного договору відповідати перед банком за зобов'язаннями боржника. Оскільки ТОВ «Ламінарія» порушило умови кредитного договору та сума боргу перед банком становить 110 104 грн 89 коп., з яких 98 040 грн 88 коп. - сума основного боргу, 11 319 грн 69 коп. - відсотки, 744 грн 32 коп. підвищені відсотки, просив позов задовольнити.

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати припиненими договір поруки від 15 червня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та нею, та договір іпотеки від 15 червня 2007 року між тими ж сторонами, зареєстрований приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Hop Н.М. за № 4227, а також зобов'язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Hop Н.М. вилучити з Державного реєстру іпотек запис за № 5146052 про обтяження іпотекою нежитлового приміщення та із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за № 5145852 про заборону відчуження нежитлових приміщень. Крім того, з ухвали господарського суду Львівської області від 23 травня 2013 року вбачається, що ТОВ «Ламінарія» ліквідовано, на підставі чого до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців внесено відомості про припинення юридичної діяльності ТОВ «Ламінарія». Таким чином, вважає, що основне зобов'язання є припиненим, оскільки в силу ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» порука та застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання, то вказані договори слід визнати припиненими, а записи про заборону на відчуження та про обтяження іпотекою вказаного нежитлового приміщення вилучити із відповідних реєстрів.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано припиненим договір поруки від 15 червня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 Визнано припиненим договір іпотеки від 15 червня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» та задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_3 з урахуванням норм ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та ч. 1 ст. 609 ЦК України, виходив із того, що договір іпотеки та договір поруки є припиненими у зв'язку з ліквідацією юридичної особи та припиненням основного зобов'язання, зокрема, враховуючи однорідну природу поруки та іпотеки як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також той факт, що порука й іпотека (застава) припиняються у разі припинення основного зобов'язання.

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_3 з урахуванням припинення юридичної особи ТОВ «Ламінарія» у зв'язку з визнанням його банкрутом, суд виходив з того, що ТОВ «Ламінарія» припинено, кредитний договір відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України є припиненим, що є підставою для одночасного припинення договору поруки та іпотеки як похідних від нього, а тому безпідставними є позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є правильним, ґрунтується на нормах матеріального права та узгоджується з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 15 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ТОВ «Ламінарія» укладено кредитний договір, за умовами якого банк здійснює фінансування господарської діяльності ТОВ «Ламінарія» шляхом кредитування. У подальшому 15 лютого 2008 року та 25 січня 2010 року між сторонами було укладено додаткові угоди, що стосуються умов договору.

На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Ламінарія» за кредитним договором від 15 червня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язалась відповідати за своєчасне виконання зобов'язань ТОВ «Ламінарія», що випливають із вказаного кредитного договору; в цей же день між цими ж сторонами було укладено договір іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., за умовами якого іпотекодавець - майновий поручитель, яким є ОСОБА_3, передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором ідеальних 43/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1.

З матеріалів справи також убачається, що ухвалою господарського суду Львівської області від 23 травня 2013 року ТОВ «Ламінарія» ліквідоване, вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Ламінарія» на суму 110 104 грн 89 коп. слід вважати погашеними. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 5 червня 2013 року ТОВ «Ламінарія» припинено за рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Частина 3 статті 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Результат аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

Урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, правильним є висновок про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання у зв'язку з визнанням її банкрутом, основне зобов'язання (кредитний договір) припиняється, що є підставою для припинення іпотеки як виду застави, а також підставою для припинення поруки. При цьому, ураховуючи імперативний характер вказаних норм, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Також у матеріалах справи міститься лист приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 7 березня 2014 року № 53/01-16 з посиланням на норми ст. 34 Закону України «Про нотаріат», про те, що підстави для проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме припинення обтяження речового права та припинення іншого речового права (іпотеки) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні.

Отже, правильним є висновок суду про те, що ОСОБА_3 не надано доказів звернення до нотаріуса із повідомленням про припинення договору іпотеки та порушення при цьому ії прав, оскільки ОСОБА_3 з такими вимогами зверталася до приватного нотаріуса до постановлення відповідного судового рішення.

Таким чином, правильним є висновок суду про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в частині зобов'язання приватного нотаріуса вчинити певні дії, а саме: вилучити із відповідних реєстрів записи про заборону на відчуження та про обтяження іпотекою спірного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик