У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, стягнення грошової компенсації вартості частки майна, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_4 є співвласниками по 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га, на якій розташований вказаний садовий будинок, що в садовому товаристві «Луговий». Відповідачка не визнає його право власності на вказане майно, вважаючи, що воно повністю належить тільки їй, а тому вони не можуть у добровільному порядку дійти згоди про поділ майна. Зазначає, що він не може повноцінно користуватися садовим будинком та земельною ділянкою, внаслідок чого порушуються його права, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом, у якому просив поділити спірний будинок та земельну ділянку відповідно до часток співвласників.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Виділено ОСОБА_3 в натурі приміщення садового будинку АДРЕСА_1, що в садовому товаристві «Луговий», площею 20,2 кв. м, які складаються з: І-2 - веранда площею 6,4 кв. м; І-3 - житлова кімната площею 7,1 кв. м; І-4 - житлова кімната площею 6,7 кв. м, а також господарські будівлі (споруди): теплиця «В», що становить 46/100 домоволодіння, згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 25 липня 2014 року № 38/8738/8739/14-43 за варіантом № 1. Виділено ОСОБА_3 в натурі 300 кв. м земельної ділянки АДРЕСА_1, що становить 1/2 її частини, згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 25 липня 2014 року № 38/8738/8739/14-43 за варіантом № 2:

- з точки «М» по межі ділянки спільно-сумісного користування (площі під будинком та на відстані 1,00 м по периметру будинку) в точку «Л» - 1,10 м;

- з точки «Л» під кутом 1210 до лінії розподілу земельної ділянки в точку «К» - 2,70 м;

- з точки «К» ліворуч та паралельно стіні прибудови під літ. «А» в точку «И» - 4,00 м;

- з точки «И» в точку «Ж» (точка «Ж» на відстані - 1,10 м від правого рогу прибудови під літ «А» - 1,77 м);

- з точки «Ж» до лівого рогу прибудови під літ. «А» в точку «Е» - 1,10 м;

- з точки «Е» вздовж стін прибудови в точку «М».

Виділено ОСОБА_4 в натурі приміщення садового будинку АДРЕСА_1 , що в садовому товаристві «Луговий», площею 29,7 кв м, які складаються з: І-1 - сходи площею 3,6 кв. м; І-8 - сходи площею 3,8 кв. м; ІІ-9 - веранда площею 6,8 кв. м; ІІ-10 - житлова кімната площею 7,7 кв. м; ІІ-11 - житлова кімната площею 7,8 кв. м; а також господарські будівлі (споруди): сарай «Б», що становить 54/100 домоволодіння, згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 25 липня 2014 року № 38/8738/8739/14-43 за варіантом № 1.

Виділено ОСОБА_4 в натурі 300 кв. м земельної ділянки АДРЕСА_1, що становить 1/2 її частини, згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 25 липня 2014 року № 38/8738/8739/14-43 за варіантом № 2:

- з точки «А», яка розподіляє межу 19,80 м по АДРЕСА_1 на відрізки 9,90 м праворуч в точку «Б» (точка «Б» розташована на відстані 3,71 м від правого рогу будинку - 3,67 м);

- з точки «Б» в точку «В» (точка «В» розташована на відстані 2,50 м від правого рогу будинку);

- з точки «Б» під кутом 900 до стіни будинку в точку «Г» - 1,78 м;

- з точки «Г» під кутом 1440 до лінії розподілу земельної ділянки в точку «Н» - 4,00 м;

- з точки «Н» в точку «Д» - 14,69 м;

- точка «Д» розподіляє тильну межу ділянки на частини 9,53 м ліворуч та 10,47 м праворуч.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 дійсну (ринкову) грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки, яка становить 8/100 домоволодіння, 16 191 грн 65 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із можливості виділу частки садового будинку позивачу зі спільної часткової власності згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та залишення цієї частки у власності відповідача, оскільки запропонований варіант найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм ідеальним часткам, керуючись ч. 1 ст. 364 ЦК України.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на момент проведення судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи садовий будинок, який є предметом поділу, був реконструйований, а до складу садового будинку входять самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна. Питання про поділ об'єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Також судом першої інстанції не враховано вимоги законодавства щодо доступу до користування підсобними приміщеннями, які можуть бути в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Позивачем не надано доказів на виділ в натурі саме в такому варіанті домоволодіння, які б відповідали чинному законодавству та інтересам обох сторін.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками по 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га, на якій розташований вказаний садовий будинок, що в садовому товаристві «Луговий». Будинок має такі технічні характеристики: одноквартирний, двоповерховий, загальною площею 63, 6 кв. м, складається із ізольованих чотирьох житлових кімнат, двох веранд, двох сходів; з прибудовою (самочинне будівництво); має господарські будівлі (споруди): сарай, теплиця, свердловина, огорожа. Будинок забезпечений наступними комунікаціями: центральне електро-, водо-постачання; каналізація; опалення від газового котла та пічне.

Сторони у справі не можуть дійти згоди щодо поділу спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Рішення апеляційного суду взагалі не містить мотивів скасування рішення суду першої інстанції та відмови в позові ОСОБА_3 щодо поділу земельної ділянки, оскільки вимоги про поділ земельної ділянки та житлового будинку не є ні взаємопов'язаними, ні взаємовиключними.

Колегія суддів вважає, що, відмовивши у позові в частині поділу земельної ділянки, апеляційний суд тим самим спір по суті не вирішив, право позивача на судовий захист, гарантований ст. ст. 55, 124 Конституції України та передбачений ст. ст. 3, 4 ЦПК України, не забезпечив, свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу не виконав, всупереч ст. 303 ЦПК України фактично усунувся від виконання своїх процесуальних обов'язків та вказував на необхідність додаткового з'ясування обставин, що стосуються можливості поділу спірного нерухомого майна.

Крім того, судом апеляційної інстанції не було звернуто уваги на доводи позивача про те, що спірний садовий будинок не було реконструйовано, оскільки прибудова є окремим об'єктом нерухомості, має окремий від самого будинку вхід та не змінює площі та архітектури садового будинку і не може впливати на поділ самого садового будинку. Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про неврахування судом першої інстанції факту реконструкції спірного об'єкта нерухомості є передчасним.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215, 315 ЦПК України не з'ясував дійсні обставини у справі, не перевірив належним чином доказів, не визначився із характером спірних правовідносин, не надав їм оцінки та не вирішив їх, а тому рішення суду апеляційної інстанції є передчасним.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик