Справа № 317/269/14-ц
№/п 2/317/445/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі : головуючого - судді Яркіної С.В.

при секретарі - Пономарчук О.В.

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ПрАТ «УПСК» про відшкодування шкоди завданої злочином, яка згодом уточнювалася, зазначивши, що ОСОБА_3 12.04.2013 р. керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем ЗАЗ «Таврія» та рухаючись по вул. Прияружна в смт. Кушугум Запорізького району, Запорізької області порушив Правила дорожнього руху, не впорався із керуванням автомобіля та допустив зіткнення із належним позивачу автомобілем FIAT REGATA, реєстраційний номер НОМЕР_1, що рухався під керуванням позивача.

В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового чрезвертельного перелому лівого стегна із зміщенням, перелому шийки лівого плеча, відкритої черепно-мозкової травми, перелому основи черепу, забиття головного мозку, великої скальпованої рани м'яких тканей голови, відриву лівої вушної раковини та інше.

Актом МСЕК № 492438 від 18.07.2013 р. потерпілому ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності внаслідок тілесних ушкоджень, завданих при ДТП.

Також внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.11.2013 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Зазначений вирок набув законної сили 15.01.2014 року.

Відповідно до страхового полісу № АВ383196 від 08.11.2012 р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ «УПСК» та у відповідності до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст. 62 КПК України страховик разом із ОСОБА_3 є цивільними відповідачами у кримінальному провадженні, оскільки в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Позивач зазначає, що після отримання травм у дорожньо-транспортній події він тривалий час проходив лікування та відновлення стану здоров'я. Для лікування їм витрачено багато коштів для придбання лікарських препаратів, медичних засобів та інше. Витрати, що підтверджені касовими чеками складають - 33 944,27 грн.

Крім того, під час ДТП було пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль FIAT REGATA, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту якого дорівнює 110 465,24 грн., що перевищує вартість автомобіля, яка визначена висновком експерта та складає 17 840,38 грн. Таким чином, позивач зазначає, що його автомобіль повністю знищено та просить стягнути з відповідача Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» його вартість до ДТП, а саме в сумі 17 840,38 грн. та вартість проведеної експертизи, що складає 500 грн.

Окрім того, позивач зазначає, що від тілесних ушкоджень зазнав тілесні страждання, що виразилися у заподіянні болю як в момент заподіяння ушкоджень, так і в процесі лікування. Також у зв'язку з отриманими ушкодженнями він був позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, який полягав в тому, що він кожен день використовував автомобіль, як засіб пересування для себе та своєї сім'ї. Проте у зв'язку із заподіянням шкоди здоров'ю і пошкодженням автомобіля він вимушений відмовитися від цього. В нього на утриманні знаходиться дружина, яка є тимчасово непрацездатною у зв'язку із народженням дитини, та троє неповнолітніх дітей. Після ДТП позивач не тільки не міг заробляти на життя собі та своїй сім'ї, але й сам довгий час потребував постійного догляду (оскільки довгий час пересувався за допомогою милиць). Розуміння того, що він чоловік та годувальник, опора для своєї сім'ї, через злочинні дії ОСОБА_3 перетворився на тягар для найближчих йому людей, що викликало в нього дратування, нервування та постійно засмучувало. До теперішнього часу ОСОБА_2 не відновив здоров'я і змушений обмежувати фізичні навантаження, що постійно турбує його.

Завдану йому моральну шкоду ОСОБА_2 оцінює у розмірі 36 000,00 грн. та просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 31 000,00 грн. та з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути:

- з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» моральну шкоду у розмірі - 5 000,00 грн., шкоду пов'язану з лікуванням у розмірі - 33 944,27 грн., шкоду пов'язану з пошкодженням, (фізичним знищенням транспортного засобу) у розмірі 17 840,38 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 500 грн.,

- з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 31 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог відносно нього, а саме стягнення з нього на користь позивача 31 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Надав суду свої пояснення, вказавши, що від сплати моральної шкоди він не ухиляється, на теперішній час частково сплатив завдану шкоду і буде продовжувати сплачувати.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» в судове засідання не з'явився, пояснень суду не надав, про день і час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2013 року в районі будинку АДРЕСА_1 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ЗАЗ-1102, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, виїхав на смугу зустрічного руху, на якій допустив зіткнення з автомобілем марки «FIAT REGATA», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.11.2013 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Зазначений вирок набув законної сили 15.01.2014 року.

Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового чрезвертельного перелому лівого стегна із зміщенням, перелому шийки лівого плеча, відкритої черепно-мозкової травми, перелому основи черепу, забиття головного мозку, великої скальпованої рани м'яких тканей голови, відриву лівої вушної раковини та інше.

Актом МСЕК № 492438 від 18.07.2013 р. потерпілому ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності внаслідок тілесних ушкоджень, завданих при ДТП.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 1195 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Під шкодою слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого у результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

При цьому у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до страхового полісу № АВ3831976 від 08.11.2012 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», та у відповідності до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст. 62 КПК України страховик разом із ОСОБА_3 є цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, оскільки в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Оскільки вину ОСОБА_3 у ДТП встановлено на підставі вироку суду, його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «УПСК», то саме ПрАТ «УПСК» несе відповідальність з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілого ОСОБА_2, але в межах ліміту відповідальності, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що передбачено ст. 1194 ЦК України.

В частині стягнення шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілим ОСОБА_2 надано суду 5 листів непрацездатності за період знаходження на лікуванні з 13.04.2013 року - дня скоєння ДТП і по 17.07.2013 року, коли йому встановлена інвалідність, 3 відповіді на запити адвоката з Кушугумської міської поліклініки Запорізького району та Запорізької обласної клінічної лікарні, щодо призначених лікарських засобів, та 3 листи призначення ліків лікуючими лікарями цих лікарень, в яких вказані ліки, які були необхідні потерпілому ОСОБА_2 для лікування після ДТП, а також касові чеки та квитанції на загальну суму 33944,27 грн. Суд вважає їх належними та допустимими доказами, тому ця сума підлягає стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

В частині стягнення шкоди, пов'язаної з пошкодженням (фізичним знищенням) транспортного засобу потерпілим ОСОБА_2 суду надано висновок № 682 автотоварознавчої експертизи від 09.08.2013 року, згідно з яким належний йому автомобіль FIAT REGATA, реєстраційний номер 45060НА, пошкоджено, вартість відновлювального ремонту якого дорівнює 110 465,24 грн., що перевищує вартість автомобіля 17 840,38 грн., а також заяву про страхове відшкодування на адресу страхової компанії від 11.11.2013 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на час настання страхового випадку) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком експерта від 09 серпня 2013 року № 682 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки FIAT REGATA, д.н.з. НОМЕР_1, становить 110 465,24 грн, а ринкова вартість автомобіля - 17 840,38 грн.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 пояснив, що зазначена у висновку експерта ринкова вартість автомобіля у сумі 17 840,38 грн. є саме вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, яка визначалась за спеціальними методиками з урахуванням строку експлуатації автомобіля, пробігу, технічних даних та ідентифікаційних даних, з урахуванням пропозицій продажу на території України. Окрім того, в судовому засіданні експерт зазначив, що виходячи з висновків проведеної ним експертизи, вартість відновлювального ремонту на час оцінки (110 465,24 грн.) суттєво перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП (17 840,38 грн.), таке відновлення автомобіля економічно недоцільно, тому такий автомобіль вважається знищеним і матеріальна шкода визнається рівною ринковій вартості транспортного засобу, тобто 17 840,38 грн.

Таким чином, позов позивача в цій частині підлягає задоволенню, також підлягає задоволенню і вартість проведеної експертизи в сумі 500,00 грн., що підтверджується наданим чеком (а.с. 36).

Крім того, ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

На підставі ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Суд вважає, що позивачу дійсно спричинена моральна шкоди, яка полягає в отриманні потерпілим тілесних ушкоджень, послідуюче за цим лікування, зміна звичного способу життя (що виразилось у тому, що він має на утриманні дружину, яка є тимчасово непрацездатною у зв'язку із народженням дитини, та трьох неповнолітніх дітей 2004, 2006 та 2012 року народження. Окрім того, пошкодження автомобіля спонукає його та сім'ю до великих незручностей починаючи із простого життєзабезпечення, як-то придбання та транспортування до дому продуктів харчування за допомогою автомобіля, використання автомобіля для перевезення дітей до виховних, навчальних та медичних закладів, та закінчуючи необхідністю використання автомобіля для виїзду за місцем роботи до міста Запоріжжя), необхідність продовження лікування в подальшому (він визнаний інвалідом 2 групи), спричинили потерпілому моральні страждання й вважає за можливе задовольнити вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., що становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, що передбачено страховою угодою за полісом № АВ3831976 від 08.11.2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

З урахуванням зазначеного, суд оцінює моральну шкоду спричинену позивачу у розмірі 36 000,00 грн., 5 000,00 грн. з якої треба стягнути зі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а 31 000,00 грн. з ОСОБА_3

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Хоча відповідної заяви від ПрАТ «УПСК» не надійшло, однак в апеляційній та касаційній скарзі на попередні рішення, вони посилаються на ту обставину, що відповідно до ст. 30 ЗУ «ОПЦПВ» вони мають право на залишки транспортного засобу, у зв'язку з чим суд розцінює цю заяву страховика, як згоду на отримання залишків і вважає за можливе вирішити питання про передачу транспортного засобу FIAT REGATA, д.н.з. НОМЕР_1 ПрАТ «УПСК».

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 відповідно до ст. 5 ЗУ України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 р. № 5090-VІ ст. 5 ЗУ України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4, АДРЕСА_2) на відшкодування завданої маральної шкоди на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5) суму у розмірі 31 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4, АДРЕСА_2) судовий збір на користь Держави у розмірі 243,60 грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь ОСОБА_2 на відшкодування:

· шкоди, що пов'язана з лікуванням - 33 944,27 грн.;

· завданої моральної шкоди - 5 000 грн.;

· шкоди, що пов'язана з пошкодженням (фізичним знищенням транспортного засобу) - 17840,38 грн.;

· витрат на проведення експертизи - 500 грн., а всього - 57 284,65 грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код 20602681) судовий збір на користь Держави у розмірі 816,45 грн., а саме: 243,60 грн. (за стягнення моральної шкоди) та 572,85 грн. (за стягнення матеріальної шкоди).

Залишки транспортного засобу «FIAT REGATA», реєстраційний номер НОМЕР_1, передати Приватному Акціонерному Товариству «Українська пожежно-страхова компанія».

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя С.В. Яркіна