АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5223/15
Справа № 183/8539/13-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення № 3 філії ПАТ КБ «Надра» Дніпропетровське регіональне управління про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 11 вересня 2006 року між ним та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір на суму 16 043,17 доларів США. Позивач в повному обсязі повернув грошові кошти та відсотки, передбачені кредитним договором, що підтверджується випискою банку від 30 липня 2013 року. 20 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача з вимогою надання довідки в МРЕО про повне погашення заборгованості за кредитним договором та сплатив за видачу довідки 100 грн. Посилаючись на те, що зазначену довідку йому видано несвоєчасно, просив суд, з урахуванням зменшених позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь 2000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір №8/2006/840-К/1254-А, згідно з яким відповідач надає позивачеві у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості і платності грошові кошти у сумі 16 043,17 доларів США строком до 10 вересня 2011 року з метою придбання позивачем автотранспортного засобу.

Згідно виписки банку від 30 липня 2013 року позивачем 27 жовтня 2011 року в повному обсязі повернуто грошові кошти та відсотки, визначені договором №8/2006/840-К/1254-А та сплачено на адресу відповідача грошові кошти в розмірі 100 грн з призначенням платежу: оплата за видачу довідки в МРЕО по кредитному договору №8/2006/840-К/1254-А від 11 вересня 2006 року.

20 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою надання довідки в МРЕО по кредитному договору №8/2006/840-К/1254-А від 11 вересня 2006 року про повне погашення суми заборгованості за договором відповідно до квитанції про сплату від 27 жовтня 2011 року.

24 липня 2013 року позивачем сплачено на адресу відповідача грошові кошти в розмірі 100 грн з призначенням платежу: сплата за видачу довідки в МРЕО по кредитному договору №8/2006/840-К/1254-А від 11 вересня 2006 року.

Згідно відповіді відповідача на адресу позивача від 02 серпня 2013 року відповідачем розглянуто заяву позивача від 24 липня 2013 року та надано виписку по кредиту, згідно якої заборгованість позивача перед відповідачем за кредитним договором №8/2006/840-К/1254-А від 11 вересня 2006 року відсутня.

03 вересня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу йому довідки в МРЕО за договором №8/2006/840-К/1254-А від 11 вересня 2006 року.

14 листопада 2013 року відповідачем на адресу МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області направлено листа, згідно якого відповідач не заперечує проти зняття з реєстраційного обліку та виведення з-під застави автомобіля марки OPEL ASTRA OTGF69 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що довідка була видана відповідачем несвоєчасно, внаслідок чого йому було завдано моральні страждання, які він оцінив у 2000 грн.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження моральних переживань у звязку з несвоєчасною видачею довідки про відсутність кредитної заборгованості.

Довід апеляційної скарги апелянта про те, що факт спричинення йому моральної шкоди полягає у порушенні законних прав позивача в частині неналежного надання йому послуги по наданню довідки в МРЕО по кредитному договору на протязі майже двох років, безпідставний, оскільки у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зазначено, що «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.»

Апелянтом не зазначено саме у чому полягала спричинена моральна шкода.

Крім того, кредитним договором на підставі якого виникли спірні правовідносини, не передбачено такої відповідальності як відшкодування моральної шкоди.

Довід апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, безпідставний, оскільки зводиться до тлумачення норм матеріального права, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Докази того, що несвоечасним ненаданням довідки відповідачем ОСОБА_2 завдано шкоду здоровю, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування або зміни колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_3