Справа № 462/6781/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача Кучабського М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд про стягнення з ТДВ «СК «Гарант і Я» 189872 грн. страхового відшкодування, 300 грн. за послуги з евакуації транспортного засобу, 1600 грн. за проведення експертизи та 19564,41 грн. пені, а всього 191772,13 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 року на регульованому перехресті вулиць Кульпарківська-Звязкова-Антоновича у м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_1, під її керуванням, та автобуса «БАЗ», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, якого було визнано винним у вчиненні даної ДТП. Оскільки 03.09.2013 року між нею та ТДВ «СК «Гарант і Я» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля «Nisan Juke», номерний знак НОМЕР_1, вона звернулася до страховика із заявою про виплату їй страхового відшкодування. Відповідно до висновку № 4613 автотоварознавчого дослідження від 26.03.2014 року, вартість відновлювального ремонту її автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП становить 155337,82 грн. У відповідності до вказаного висновку вартість відновлювального ремонту у співвідношенні до вартості автомобіля на момент настання страхового випадку становить 87%, що являється повним знищенням транспортного засобу згідно умов договору страхування. Однак, відповідачем протягом тривалого часу не було прийнято жодного рішення щодо виплати чи відмови у виплаті страхового відшкодування. Оскільки з дати проведення попередньої експертної оцінки пройшов тривалий час, це стало причиною повторного звернення у вересні 2014 року до експерта для визначення актуальної на той час вартості відновлювального ремонту належного їй автомобіля. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4781 від 22.09.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_1, становить 189872,13 грн. при ринковій вартості автомобіля 277240,51 грн., тобто вартість відновлювального ремонту у співвідношенні до вартості автомобіля на момент настання страхового випадку становить 68,5%, що не являється повним знищенням транспортного засобу, згідно умов договору страхування, а тому підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Також, відповідно до умов договору страхування, просить стягнути 300 грн. за послуги евакуатора, 19564,41 грн. пені, а також 1600 грн. за проведення експертизи.

В судовому засіданні позивач і її представники позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «СК «Гарант і Я» Кучабський М.І. в судовому засіданні проти позову заперечив, вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими, подав письмові заперечення (а.с. 56-63). Доповнив, що дійсно 03.09.2013 року між ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гарант і Я» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_1. На підставі заяви позивачки про виплату страхового відшкодування від 01.04.2014 року, поданих документів та висновків автотоварознавчих досліджень щодо ринкової вартості автомобіля на момент настання страхового випадку від 26.03.2014 р. та вартості залишків транспортного засобу від 18.08.2014 року страховиком 09.09.2014 року було проведено розрахунок суми страхового відшкодування, яка склала 1100 грн. (витрати страхувальника за послуги евакуатора в сумі 300 грн. і вартість експертного автотоварознавчого дослідження від 26.03.2014 року в сумі 800 грн.) та затверджено страховий акт. 10.09.2014 року позивачу було перераховано страхове відшкодування в сумі 1100 грн. Щодо висновку додаткового експертного автотоварознавчого дослідження від 22.09.2014 року, на який посилається позивач, вважає, що оскільки такий встановлює ринкову вартість не на момент настання страхового випадку, а на вересень 2014 року, тому його слід вважати неналежним доказом у справі, оскільки він не містить обставин, які мають значення для справи. З наведених мотивів вважає також безпідставною вимогу про стягнення витрат за проведення додаткового автотоварознавчого дослідження, крім цього таке оплачене не позивачем, а ОСОБА_2, хоча договір страхування передбачає відшкодування витрат лише страхувальника. Відмітив, що необгрунтованими є вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії пені, оскільки страховик у встановлений договором строк та на умовах визначених у договорі прийняв рішення і виплатив належну за договором суму страхового відшкодування.

Заслухавши пояснення позивача, його представників та представника відповідача, показання експерта ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 19.02.2014 року біля 20.00 год. на регульованому перехресті вулиць Кульпарківська-Звязкова-Антоновича в м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_1, та автобуса «БАЗ», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, в результаті якої автомобіль позивача отримав пошкодження.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.05.2014 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 26.06.2014 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 28).

Також встановлено, що 03.09.2013 року між ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гарант і Я» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 03-619.04/13, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_1. Строк дії договору з 04.09.2013 року до 03.09.2014 року, тобто він був чинним на час настання ДТП. Також договором передбачено, що загальна страхова сума складає 200000 грн. (а.с.5- 7).

Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України випливає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Стаття 20 Закону України «Про страхування» визначає обов'язок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Такий же обов'язок страховика передбачений п.16.1.3 договору страхування від 03.09.2013 року, згідно якого він зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 робочих днів з моменту прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування.

Статтею 25 цього Закону передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

На виконання умов договору добровільного страхування позивач повідомила 20.02.2014 року страхову компанію про настання страхового випадку, в подальшому 01.04.2014 року подала заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 68), при цьому надала всі необхідні документи, передбачені договором, для виплати страхового відшкодування.

Суд не бере до уваги і вважає безпідставними доводи представника відповідача, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 01.04.2014 року не було прийнято рішення про виплату, так як страхувальнику потрібно було надати постанову суду про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, про що направлено відповідну вимогу (а.с.31) для встановлення відсутності підстав для виключення із страхових випадків, а саме: проїзду страхувальника на заборонений сигнал світлофора.

Так, на вимогу ТДВ «СК «Гарант і Я» від 27.02.2014 року (а.с. 32) і на виконання п.19.4.2 договору страхування, ОСОБА_1 надала відповідачу довідку ДАІ від 24.03.2014 року (а.с. 34), яка містить інформацію про обставини ДТП, відсутність алкогольного сп'яніння у ОСОБА_1, відомості про те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_6

За наявності таких даних і, відповідно, за відсутності об'єктивних даних, якими не можуть вважатись пояснення водія ОСОБА_6 (а.с. 66-67), щодо проїзду ОСОБА_1 на заборонений сигнал світлофора, страховик фактично відкладав виплату страхового відшкодування до перевірки в судовому порядку суб'єктивних тверджень ОСОБА_6, в чому вбачається порушення умов договору страхування і ознаки зловживання своїми правами, як сторони договору. Відповідно до розділу 19 договору страхування в переліку документів, що підтверджують настання страхових випадків в результаті ДТП, не вимагається надання постанови суду за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Відтак, за змістом наведених положень законодавства і договору дарування страховик зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування, а у випадку з'ясування обставин, які відповідно до законодавства та умов страхування позбавляють страхувальника права на отримання страхового відшкодування, страхувальник зобов'язаний повернути страхове відшкодування (п.16.2.13 договору страхування).

На підставі поданої позивачем заяви, судовим експертом ОСОБА_7 13.03.2014 року проведено огляд автомобіля марки NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 76-77).

Згідно висновку № 4613 експертного автотоварознавчого дослідження від 26.03.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого в дорожній транспортній пригоді, становить 155337,82 грн. Вартість відновлювального ремонту у співвідношенні до вартості автомобіля на момент настання страхового випадку становить 87%, що являється повним знищенням транспортного засобу згідно п. 20.16 договору страхування (а.с. 69-75, 78-102).

У відповідності до п. 20.16 договору страхування у разі настання страхового випадку внаслідок якого знищено транспортний засіб (коли розмір збитку за оцінкою страховика перевищує 75% ринкової вартості на день настання страхового випадку), страховик виплачує страхове відшкодування у розмірі ринкової вартості за вирахуванням безумовної франшизи і залишкової вартості транспортного засобу, а також інших витрат, проведених за рахунок страхового відшкодування. При цьому залишкова вартість транспортного засобу за рішенням страховика визначається або шляхом експертної оцінки, або визначенням ціни реалізації цього транспортного засобу. Залишкова вартість транспортного засобу може також бути визначена за узгодженням між страховиком та страхувальником. Страховик залишає за собою право запропонувати страхувальнику передати страховику залишки застрахованного пошкодженого транспортного засобу і в разі погодження страхувальника, здійснити страхове відшкодування у розмірі страхової суми за мінусом безумовної франшизи, а також інших витрат, проведених за рахунок страхового відшкодування.

Лише 17.06.2014 року ТДВ «СК «Гарант і Я» з листом звернулося до страхувальника про узгодження залишкової вартості транспортного засобу, необхідного для визначення розміру страхового відшкодування, на що остання просила провести розрахунок вартості придатних залишків пошкодженого автомобіля експертним шляхом (а.с. 33, 103).

Відтак згідно висновку № 4752 експертного автотоварознавчого дослідження від 18.08.2014 року, проведеного за зверненням ТВД СК «Гарант і Я», утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля автомобіля NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_1, на час проведення дослідження становить 163500 грн. (а.с. 104-109).

09.09.2014 року ТВД СК «Гарант і Я» складено страховий акт № 261-НТ/14, згідно якого випадок визнано страховим та визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 1100 грн. (витрати страхувальника за послуги евакуатора в сумі 300 грн. і вартість експертного автотоварознавчого дослідження від 26.03.2014 року в сумі 800 грн.) (а.с. 113).

Розпорядженням № 261-НТ/14 від 09.09.2014 року (а.с. 114) та платіжним дорученням № 995 від 10.09.2014 року (а.с. 115) підтверджується, що ОСОБА_1 перераховано 1100 грн. страхового відшкодування згідно даного страхового акту.

Однак ОСОБА_1, не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, повернула 1100 грн. відповідачу, що стверджується платіжним дорученням від 03.10.2014 року. Вже на час розгляду справи у суді відповідач 22.04.2015 року повторно перерахував цю суму на рахунок позивача, про що представнив суду платіжне доручення.

Згідно пояснень позивача і її представників, оскільки з часу проведення попередньої оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля 26.03.2014 року минуло близько п'яти місяців, а утилізаційна вартість автомобіля визначалась експертом станом на момент проведення відповідного дослідження, тобто на серпень 2014 року, ОСОБА_1 звернулась до того ж експерта ОСОБА_7 про проведення повторного автотоварознавчого дослідження для визначення актуальної станом на вересень 2014 року вартості відновлювального ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви від 11.09.2014 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, судовим експертом ОСОБА_7 складено 22.09.2014 року висновок додаткового експертного автотоварознавчого дослідження № 4781 (а.с. 8-27), відповідно до якого ринкова вартість неушкодженого автомобіля NISSAN JUKE, номерний знак НОМЕР_1, з врахуванням особливостей його стану на дату ДТП 19.02.2014 року, в цінах на час виконання додаткового дослідження (вересень 2014 року) становить 277240,51 грн., а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля, пошкодженого в дорожній транспортній пригоді 19.02.2014 року, з врахуванням особливостей його стану на момент огляду 13.03.2014 року, виходячи з даних отриманих при проведенні цього експертного огляду, в цінах на дату виконання додаткового дослідження (вересень 2014 року) становить 189872,13 грн. Згідно цього висновку вартість відновлювального ремонту у співвідношенні до вартості автомобіля на момент настання страхового випадку становить 68,5 %, що не являється повним знищенням транспортного засобу.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_7, який проводив всі три вказані експертні дослідження, підтвердив, що курс гривні до долара США та Євро впливає на вартість запчастин, автомобіля, а отже на результати проведених експертиз. У зв'язку з цим оцінка відновлювального ремонту автомобіля 22.09.2014 року в цінах на час проведення цього дослыдження відрізняється від такої ж оцінки від 26.03.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.20.1 договору страхування за рахунок страхового відшкодування відшкодуванню підлягають тільки реальні збитки, зокрема, у вигляді витрат на проведення відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу в межах страхової суми.

Звертає на себе увагу та обставина, що у зв'язку із проведенням експертного дослідження №4752 через значний проміжок часу після автотоварознавчого дослідження № 4613, що відбулось не з вини страхувальника, і значною зміною за цей час курсу валют, вартість залишків пошкодженого автомобіля «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_1, втановлена експертом 18.08.2014 року у 163500 грн., фактично відповідає вартості автомобіля до пошкодження в ДТП - 179405,77 грн., як визначено експертизою від 26.03.2014 року.

З огляду на наведене, суд бере до уваги саме висновки автотоварознавчого дослідження №4781 від 22.09.2014 року, яким визначені реальні збитки страхувальника, і вважає, що на підставі цих даних слід обраховувати страхове відшкодування.

Відтак, відповідачем виплачено позивачу страхове відшкодування в неналежному розмірі.

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 189872,13 грн.

Страховик протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, зобов'язаний вжити всіх заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування (п.6.1.2 договору страхування).П. 20.17 вказаного договору передбачено, що рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування приймається страховиком протягом 15 робочих днів з моменту отримання останнього зі всіх необхідних документів.

Як встановлено судом, страховик допустив порушення умов договору страхування, що також підтверджується листом Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07.10.2014 року, адресованим ОСОБА_1, згідно якого під час перевірки документів даної страхової справи було виявлено порушення ТВД СК «Гарант і Я» законодавства у сфері фінансових послуг в частині невиконання обов'язків страховика, передбачених умовами договору страхування.

Згідно п. 22.2 договору страхування у разі несвоєчасної виплати страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Отже, з огляду на вищенаведене, підлягають також задоволенню вимоги позивача про стягнення із страховика пені в розмірі 19564,41 грн.

Щодо вимоги позивача про відшкодування послуг евакуатора у сумі 300 грн. і 800 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 26.03.2014 року, то такі до задоволення не підлягають, оскільки на час розгляду справи 22.04.2015 року вказані суми перераховані відповідачем на рахунок позивача.

Між тим, підлягають стягненню з ТВД СК «Гарант і Я» витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження 22.09.2014 року в розмірі 800 грн., оскільки, як вбачається з квитанції про сплату цих коштів (а.с. 37), такі сплачено представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який при цьому діяв від імені і в інтересах позивача.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведенного, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а тому із ТДВ «СК «Гарант і Я» на користь позивача слід стягнути 189872,13 грн. страхового відшкодування, 800 грн. за проведення експертизи та 19564,41 грн. пені., всього - 210236,54 грн., в решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2102,37 грн. судового збору, сплаченого позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» на користь ОСОБА_1 189872,13 грн. страхового відшкодування, 800 грн. за проведення експертизи та 19564,41 грн. пені, а всього - 210236,54 грн.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» на користь ОСОБА_1 2102,37 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.