У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Артемівськ Донецької області

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді: Будулуци М.С.,

суддів: Курило В.П., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 72 729 грн. 73 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1270 грн. 27 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначив, що ніяких документів, які підтверджують позовні вимоги, окрім вироку суду (який на час подання позову не набрав законної сили) позивач суду не надав. Вимоги щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивач не обґрунтував, а висновки щодо розміру стягнення моральної шкоди суд належним чином не мотивував. Відповідач ОСОБА_1 також зазначив, що при вирішенні справи суд не врахував його матеріальний стан, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей та часткове відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_2

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» (далі - Пр АТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний») рішення суду не оскаржило.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив скаргу задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, його представник - адвокат ОСОБА_3 та представник Пр АТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» в судове засідання апеляційного суду не зявилися, але про час та місце розгляду справи повідомлені судовими повістками та телефонограмами (а.с. 74, 75, 76, 77, 78, 79). Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 направив заперечення на апеляційну скаргу та заяву в якій просив справу за апеляційною скаргою розглянути без його участі (а.с. 85- 86, 90-91).

Представник страхової компанії надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі (а.с 83, 84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ст.1167 ч.2 п.1 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею ст.1187 ЦК України передбачено право на відшкодування шкоди, в тому числі моральної, завданої джерелом підвищеної небезпеки, до якого відноситься, зокрема, транспортний засіб.

Згідно за ст.1188 ч.1 п.1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди, яка заподіяна позивачу внаслідок вчинення злочину відповідачем.

Згідно вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 14 липня 2015 року встановлено, що 05 липня 2014 року, близько о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Шкода - Фабія» з реєстраційним номером АН 7882 ЕС, на порушення вимог п. 2.2 Правил дорожнього руху України, при переїзді перехрестя нерівнозначних доріг сполученням смт Олександрівка - м. Краматорськ з проїзною частиною автодороги сполученням смт. Громова Балка Олександрівського району Донецької області - м. Барвінкове Харківської області, знаходячись на другорядній дорозі, не зупинив керований ним транспортний засіб та продовжив рух, не надавши дорогу автомобілю «ВАЗ 21083» з реєстраційним номером АН 6310 ЕХ під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі зправа наліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок зіткнення автомобілів та був тяжко травмований пасажир автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_2

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та йому призначено кримінальне покарання.

Суд зазначив, що з наведеного у вироку суду висновку вбачається, що останній у дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) отримав перелом С5-С7 хребців з вивихом С6 хребця до переду, пошкодження спинного мозку на рівні С6 хребця з наявністю правостороннього геміпарезу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що загрожують життю.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив з того, що внаслідок ДТП, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_1, позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, зазнав моральні страждання та має право на відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що моральна шкода виявилась у пережитому страху за своє життя і здоровя, перенесеної фізичної болі, викликаної переломами хребців та ушкодженням спинного мозку. Наслідки травми відобразилися на загальному стані здоровя позивача, що призвело до порушення нормальних умов та ритму його життя.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано задовольнив заявлений позов.

При цьому суд правильно посилався на норми матеріального права, належно виклав їх у рішенні та обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги відповідача правильних висновків суду не спростовують.

Всупереч тверджень відповідача, суд належним чином обґрунтував висновки щодо задоволення позову та зазначив, що згідно позову та наданих у суді пояснень, при вирішенні справи суд урахував, що тілесні ушкодження, які отримані позивачем ОСОБА_2, є такими, що становлять загрозу його життю. Моральна шкода обумовлена і фізичною біллю, викликаною переломами хребців, ушкодженням спинного мозку. Наслідки такої важкої травми відобразилися на загальному стані здоровя позивача, що підтверджується вироком суду, в якому наведені висновки судово-медичної експертизи.

Так, згідно з висновком судово - медичного експерта, у потерпілого ОСОБА_2 виявлено перелом С5-С7 хребців з вивихом C6 хребця по переду, пошкодження спинного мозку на рівні С6 з наявністю правостороннього геміпарезу, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що загрожують життю.

Як зазначив позивач, він продовжує лікування, травма хребта є невиліковною і він не може повноцінно пересуватися.

Ці обставини визнав відповідач і під час розгляду справи їх не оспорював.

Наслідки такої травми безумовно свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди. Саме тому, з урахуванням глибини фізичних страждань, погіршення стану здоровя позивача, врахуванням обставин, які мають істотне значення, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_2 у визначеному розмірі, який суд визнав розумним та співмірним до завданих фізичних та душевних страждань потерпілого, про що й зазначив у рішенні.

Свої висновки з цього питання суд належним чином обґрунтував та мотивував у рішенні.

Посилання позивача про те, що суд не дослідив ніяких документів, які підтверджують позовні вимоги, окрім вироку суду, є безпідставні, оскільки сам відповідач вважав лише перебільшеним розмір моральної шкоди, яку просив відшкодувати позивач, а не підстави цивільної відповідальності.

Правильних висновків суду не спростовує посилання відповідача на те, що на утриманні він має двох неповнолітніх дітей, оскільки суд враховував, що відповідач працевлаштований, працездатний і отримує заробітну плату, а тому спроможній відшкодувати завдану моральну шкоду позивачу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач грубо порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого були завдані тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2, який тривалий час лікувався і зазнав суттєвих фізичних та душевних страждань.

Добровільне часткове відшкодування відповідачем 6 000 грн., суд врахував, а тому вказану суму відрахував при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, про що прямо зазначив у рішенні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства. У рішенні наведені відповідні мотиви, з яких суд його ухвалив. Ці мотиви не суперечать закону та не спростовуються доводами скарги. У звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: