У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАБ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 квітня 2007 року між ПАБ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти в розмірі 89600 доларів США на строк 20 років з сплатою 11,6 % річних.

Вказував, що за умовами кредитного договору позичальниця мала повертати кредит щомісячними платежами, однак не виконувала цих обов'язків, у зв'язку з чим банк звернувся до суду із позовом про дострокове повернення кредиту. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2011 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь банку було стягнуто солідарно борг в розмірі 804692,11 грн. Посилався, що після набрання рішенням законної сили було реалізовано належну позивачці квартиру і погашено борг в розмірі 55750 доларів США.

Посилаючись на необхідність виконання зобов'язання в повному обсязі, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь борг станом на 07 липня 2014 року в розмірі 2162580,61 грн., з яких: борг за процентами в розмірі 4249,78 грн. та 382381,03 грн., борг за комісією 859,71 грн. та 25620,43 грн., 1749369,66 грн. пені та судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАБ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму строкової заборгованості по відсотках 4349 грн. 78 коп., суму простроченої заборгованості по відсотках 382381 грн. 03 коп., суму строкової заборгованості по щомісячній комісії 859 грн. 71 коп., суму простроченої заборгованості по щомісячній комісії 25620 грн. 43 коп., пеню за прострочення заборгованості 25000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_4 щомісячної комісії в розмірі 859 грн 71 коп. та 25620 грн 43 коп. скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення частково та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАБ «Банк «Фінанси та Кредит» відсотків та пені за прострочення заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_4 щомісячної комісії в розмірі 859 грн 71 коп. та 25620 грн 43 коп., суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності позовних вимог в цій частині.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2014 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова