Справа № 308/4045/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що вимоги позивача ґрунтуються на її праві власності, а відтак такий спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя посилався на те, що оскільки арешт на спірне нерухоме майно накладено ухвалою слідчого судді, то такий скасовується в порядку ст.174 КПК України, а не в порядку цивільного судочинства.

Однак з даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2014 року (а.с.11).

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду 21.06.2013 року накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_3, а саме житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в своїй Постанові № 6-26цс13, і такий правовий висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Таким чином, оскільки вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на її праві власності, то такі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 122, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року скасувати, надіславши матеріали позову до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді