САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4734/15-ц
Провадження № 2/206/1275/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"17" листопада 2015 р.

Самарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого судді- Зайченко С.В., при секретареві- Щербині Є.С., за участю позивача - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Самарський районний відділ Дніпропетровського міського УМВС України в Дніпропетровській області про виселення та зобовязання зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона є співлвасником разом зі своєю донькою ОСОБА_4 житлового будинку за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Пушкарська, буд.20. Разом з нею в цьому будинку мешкає її донька ОСОБА_4, зять, ОСОБА_5 та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, донька ОСОБА_8 її син ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_9 Проживання разом з відповідачем стало нестерпним, оскільки він зловживає спритними напоями, часто влаштовує скандали та навіть бійки, принижує її перед сусідами та родичами. Їй неодноразово доводилося викликати міліцію, щоб захиститися від його нападів. Її донька ОСОБА_8 розірвала шлюб з відповідачем. Відповідач своїми діями завдає матеріальну шкоду, а саме: псує побутову техніку, постійно погрожує, що всіх залишить без житла, в утриманні домоволодіння участі не приймає.

Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому вона просить суд, виселити ОСОБА_3 з будинку №20 по вул. Пушкарська у м. Дніпропетровську та зобовязати Самарський районний відділ Дніпропетровського міського УМВС України в Дніпропетровській області зняти його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою (а.с.2-3).

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, зокрема зазначила, що відповідач після сварки 14 серпня 2015 року покинув будинок.

Відповідач в ході попереднього судового засідання позов не визнавав, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив,тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа Самарський районний відділ Дніпропетровського міського УМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що відповідач колишній чоловік її рідної сестри. Останній рік він сильно п'є, погрожував вбити сестру, душив її. Декілька разів з цього приводу вони викликала міліцію.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що відповідач її колишній чоловік. З того часу, як вона подала на розлучення стосунки між ними зовсім погіршились. Він почав підіймати руку на неї та сина, кричав на матір та сестру.

Вислухав доводи позивача, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено таке, що позивач та її донька ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) Ю.В. (а.с.22) є співвласниками домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пушкарська,20, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 16 березня 2004 року (а.с.7,9), витягами про реєстрацію право власності на нерухоме майно №3373433 від 19.04.2004 року та №4427883 від 19.04.2004 року (а.с.8,11).

30 травня 2008 року донька позивача ОСОБА_10 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 та змінила своє прізвище на ОСОБА_3.

Відповідач вселився у будинок №20 по ву. Пушкарська в м. Дніпропетровськ і зареєструвався в ньому, як член сім'ї ("зять" "свояк") власників майна, що не заперечувалось позивачем і підтверджується копією домової книги (а.с.17-18).

5 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3 рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області був розірваний (а.с.19-21).

Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в будинку №20 по ву. Пушкарська в м. Дніпропетровськ.

Окрім відповідача в спірному будинку в теперешній час проживають позивач, її доньки ОСОБА_4,ОСОБА_8, зять ОСОБА_5 та неповнолітні онуки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9

З пояснень позича та показів свідків, було встановлено, що між ними склалися неприязні стосунки, які відображаються в постійних суперечках та сварках.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2015 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП України, за те, що він 13.08.2015 року в період часу з 20 год. до 21 год 30 хв. за місцем мешкання за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пушкарська, 20 знаходячись в нетверезому стані вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9, в ході якої виславлювався на їх адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та завдав фізичного болю. Дана постанова не набрала законної сили, оскільки оскаржена в апеляційному порядку, тому не не може бути прийнята судом до уваги (а.с. 40,42).

Відповідно до вимог стаття 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно вимог статті 109 Житлового Кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). У мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50; далі - Конвенція).

Разом з тим відповідно до ч.1 ст. 165 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та частиною першою ст. 116 ЖК України.

Зокрема, виселення відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що відповідач систематично порушував правила співжиття з приводу користування спірним будинком, і до нього в зв'язку з цим вживалися заходи попередження або громадського впливу, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для виселення відповідача.

Що стосується вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку то воно залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Вимога про зняття з реєстраційного обліку є похідною від вирішення інших заявлених вимог, а тому також задоволеню не підлягає.

Керуючись ст. 209,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: С.В. Зайченко