Справа № 372/3570/14-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/2289/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 47 02.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Іванової І.В.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.

при секретарі Петленко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 по поділ майна подружжя та боргових зобов'язань,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя посилаючись, що перебуваючи в шлюбі ними було придбано квартиру та інше майно, тому з урахуванням уточнень просила розподілити спільне сумісне майно подружжя визнавши за кожним із них право приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, комбайна зернозбирального «Massey Ferguson MF-186», 1976 року випуску, зареєстрованого 01.03.2006 року на ім'я відповідача, причіпа «2ПТС-4», 2004 року випуску, зареєстрованого 02.06.2011 року на ім'я відповідача, причіпа «81531», 2001 року випуску, зареєстрованого 05.07.2001 року на ім'я відповідача, а також стягнути з відповідача на її користь компенсацію ? вартості автомобіля марки «Renault Kangoo» у розмірі 44 658 грн. 27 коп., автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» у розмірі 206 979 грн. 60 коп., комбайна зернозбирального марки «Massey Ferguson MF-206» у розмірі 52 981 грн. 35 коп., комбайна бурякозбирального марки «МКК-6» у розмірі 24 984 грн. 34 коп., трактора колісного марки «Беларус-892» у розмірі 63 341 грн. 90 коп., трактора колісного марки «МТЗ-80» у розмірі 21 697 грн. 30 коп., що загалом становить 414 643 грн. 09 коп.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, в якому посилаючись на отримання позики під шлюбу і використання її на придбання спільної квартири, просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати спільними борговими зобов'язаннями сторін, розділивши по 1/2 частині за кожним його зобов'язання щодо позики коштів у сумі 75 000 грн., які отримані ним за договором позики від 10 січня 2014 року та були використані в інтересах сім'ї.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 5 лютого 2015 року позовні вимоги сторін про поділ майна задоволені частково.

Суд розподілив спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 визнавши за кожним із них право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; комбайна зернозбирального «Massey Ferguson MF-186», 1976 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого 01.03.2006 року на ім'я ОСОБА_2 згідно свідоцтва НОМЕР_3; причіпа «2ПТС-4», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, зареєстрованого 02.06.2011 року на ім'я ОСОБА_2 згідно свідоцтва НОМЕР_5; причіпа «81531», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_6, зареєстрованого 05.07.2001 року на ім'я ОСОБА_2.

Крім того, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за частку у спільному майні подружжя в розмірі 285 114 грн. 62 коп., а також судові витрати в розмірі 3 775 грн. 80 коп., а всього 288 890 грн. 42 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та боргових зобов'язань відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду сторони подали апеляційні скарги.

Так, ОСОБА_3 посилаючись на те, що у довідках-рахунках, наданих відповідачем зазначено суми, які суттєво відрізняються від ринкової вартості майна, тому вони не є належним доказом, що суд не врахував, просить рішення змінити в частині розміру стягнутої з відповідача грошової компенсації, визначивши її у сумі 414 643,09 грн. В іншій частині ОСОБА_3 рішення не оскаржує.

Апелянт ОСОБА_2, посилаючись на те, що трактор МТЗ-80, 1978 р.в. був набутий ним від своїх батьків шляхом дарування і знятий з реєстрації, ще на час перебування сторін у шлюбі, тому не може бути предметом поділу, його вартість визначена судом помилково, тому вважав, що неправомірно стягнуто компенсацію. Крім того, апелянт послався, що судом прийнято до уваги недопустимі докази щодо визначення вартості реалізованої техніки, його борг в розмірі 75 000 грн. не погашений, що суд не врахував при поділі квартири, тому просив скасувати рішення суду і ухвалити нове по суті позовних вимог сторін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи первісний позов суд першої інстанції виходив з того, що майно, яке є предметом поділу, набуте подружжям за час шлюбу, а отже належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності в рівних частках, підстав для відступу від рівності часток судом не встановлено, тому станом на час вирішення спору враховуючи, що об'єктами спільної власності подружжя є лише квартира, комбайн зернозбиральний «Massey Ferguson MF-186», причіп «2ПТС-4», причіп «81531», тому вони і підлягають поділу на засадах рівності часток кожного із подружжя в ідеальних долях, в іншій частині майна - з урахуванням доведених позовних вимог щодо грошового виразу вартості спільного майна подружжя.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з недоведеності порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2, які б підлягали судовому захисту в межах зустрічного позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2001 року.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської обл. від 31.07.2014 шлюб між сторонами розірвано.

Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі сторонами було спільно набуто наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1, комбайн зернозбиральний «Massey Ferguson MF-186», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 01.03.2006 року згідно свідоцтва НОМЕР_3; причіп «2ПТС-4», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований 02.06.2011 року згідно свідоцтва НОМЕР_5; причіп «81531», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, зареєстрований 05.07.2001 року.

Інші набуті в період шлюбу автомобілі, комбайни та трактори, які були зареєстровані на ім'я ОСОБА_2, були ним відчужені без згоди дружини ОСОБА_3 після пред'явлення нею до суду цього позову про поділ майна, що підтверджується довідками-рахунками та звітами про оцінку.

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи.

Домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна не встановлено, проте наявність такого майна сторонами не заперечується, окрім трактору МТЗ-80, 1978 р.в та вартості майна з якою не погоджується відповідач.

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про виділ сторонам ідеальних часток у спільному майні з урахуванням принципу рівності часток і визнав за сторонами право власності на 1/2 частину цього майна та правомірно стягнув на користь позивачки половину вартості майна, яку відчужив відповідач, на що погодилась позивачка.

Вищезазначене спростовує доводи апелянтів про порушення судом норм матеріально і процесуального права при вирішенні питання про поділ майна подружжя.

Стосовно посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано наявності боргового зобов'язання щодо спірної квартири то суд першої інстанції, з яким погоджується й колегія суддів апеляційної інстанції, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог.

Доводи апелянтів про те, що докази щодо визначення вартості реалізованої техніки, які прийняв суд є недопустимими, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення в справі не встановлено, а відтак апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: