АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1860/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 27 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.,

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Масловій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» (надалі - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 червня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/149404/3663/74 про надання відповідачу кредиту у розмірі 30 000 дол. США, строком до 03 червня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік. 22.04.2010 року між сторонами укладено додаткову угоду №014/149404/3663/74/2, згідно якої до вказаного кредитного договору були внесені зміни, а саме тимчасово на період з 15.05.2009 року до 15.05.2010 року сторони домовились збільшити на 120 календарних місяців строк кредиту, у звязку із чим дата остаточного погашення кредиту встановлена 04 червня 2038 року.

В забезпечення виконання всіх зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 014/08/11-23/046/08 від 04 червня 2008 року, згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням відповідача.

ОСОБА_2 зобов'язання за даним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Станом на 05.11.2013 року відповідач має заборгованість в сумі 42 712,86 дол. США, де: 38 743,22 дол. США - непогашена сума кредиту, 2 301,95 дол. США несплачені проценти, 1667,69 дол. США заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 05.11.2013 року (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 341 403,90 грн., де: 309 674,56 грн. - непогашена сума кредиту, 18 399,49 грн. несплачені проценти, 13 329,85 грн. заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Зазначену заборгованість ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» просило стягнути з солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також судові витрати по справі.

28 квітня 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним і нікчемним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року зустрічна позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним та нікчемним залишена без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/149404/3663/74 від 04.06.2008 року в сумі 42 712,86 дол. США, де: 38 743,22 дол. США - непогашена сума кредиту, 2 301,95 дол. США - несплачені проценти, 1 667,69 дол. США - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 05.11.2013 року (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 341 403,90 грн., де: 309674,56 грн. - непогашена сума кредиту, 18399,49 грн. - несплачені проценти, 13329,85 грн. - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» судовий збір у сумі по 1707,07 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_3 Аваль». Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у ньому не зазначено орієнтовну сукупну вартість кредиту. Також, відповідача не було ознайомлено з недоліками пропонованих схем кредитування та навязано позичальнику невигідні умови кредитування. Кредитний договір не містить всіх суттєвих умов, зокрема суми кредиту та детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача, а отже є незаконним. Позичальник не виконував договірні зобовязання у повному обсязі не з власної вини, а з вини держави в особі Національного банку України та Кабінету Міністрів України. Крім того, суд не мав права стягувати заборгованість у солідарному порядку, оскільки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/149404/3663/74, згідно якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, строком з 04.06.2008 року по 03.06.2028 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. (а.с.6-9) Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, видавши відповідачу кошти в розмірі 30 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 0U8U70647 від 04.06.2008 року. (а.с.22).

22.04.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №014/149404/3663/74/2 згідно якої були внесені зміни до вказаного кредитного договору, а саме тимчасово на період з 15.05.2009 року до 15.05.2010 року сторони домовились збільшити на 120 календарних місяців строк кредиту, у звязку із чим дата остаточного погашення кредиту 04 червня 2038 року. (а.с.14-15).

Також, між сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору від 13 травня 2011 року та від 27 червня 2012 року, відповідно до умов яких вони погодили врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором строк сплати якої настав. (а.с.16-17,18-19).

В забезпечення виконання всіх зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 014/08/11-23/046/08 від 04 червня 2008 року, згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням відповідача ОСОБА_2М.(а.с.20-21).

Однак відповідачем ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувались і станом на 05.11.2013 року він має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 42 712,86 доларів США, де: 38 743,22 долари США - непогашена сума кредиту, 2 301,95 долар США несплачені проценти, 1 667,69 доларів США заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 05.11.2013 р. (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 341 403,90 грн., де: 309674,56 грн. - непогашена сума кредиту, 18399,49 грн. несплачені проценти, 13329,85 грн. заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим ПАТ «ОСОБА_3 Аваль». (а.с.25-28)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та пені, станом на 05.11.2013 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 42 712,86 долари США, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору від 04 червня 2008 року, позивач зобовязувався надати відповідачу кредит, а відповідач має отримати кредитні кошти, використати їх за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та виконати інші обовязки передбачені договором.

Згідно з п.3.1 вищевказаного кредитного договору, ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується відповідно до процентної ставки у розмірі 13,5 річних.

Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток 1 до кредитного договору). (а.с.10-12) Пунктом 1.3.2 кредитного договору визначено, що розмірі щомісячного ануїтетного платежу складає 362,21 долари США.

Положеннями п.16.3 кредитного договору передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

14.10.2013 року ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на адресу відповідачів було надіслано повідомлення про порушення зобов'язання з вимогою виконати кредитні зобов'язання у повному обсязі, яке залишилося без задоволення.(а.с.23,24)

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ними в повному обсязі своїх зобовязань за кредитним договором від 04 червня 2008 року.

Перевіривши обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04 червня 2008 року (а.с.25-28), який було надано ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та проаналізувавши інші письмові докази наявні у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 станом на 05.11.2013 року має заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 42 712,86 доларів США, де: 38 743,22 долари США - непогашена сума кредиту, 2 301,95 долар США несплачені проценти, 1 667,69 доларів США заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 05.11.2013 р. (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 341 403,90 грн., де: 309 674,56 грн. - непогашена сума кредиту, 18 399,49 грн. несплачені проценти, 13 329,85 грн. заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.3 договору поруки 014/08/11-23/046/08 від 04 червня 2008 року укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, визначено, що боргові зобовязання це всі зобовязання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, в тому числі повернення суми кредиту, а саме 30 000 доларів США, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором.

У п.2.1 вказаного договору поруки, сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника, що зазначені в п.1.3 даного договору, які виникають з умов кредитного договору, а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в п.1.3 даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Так як, відповідач ОСОБА_4 взяла на себе зобовязання перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» відповідати за зобовязаннями боржника ОСОБА_2, в силу вимог ч.2 ст.554 ЦК України та положень договору поруки від 04.06.2008 року, вона має нести солідарну відповідальність разом з ОСОБА_2 щодо погашення в повному обсязі заборгованості перед позивачем, яка виникла у боржника за спірним кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права стягувати заборгованість у солідарному порядку, оскільки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки у додаткових угодах до кредитного договору від 22 квітня 2010 року (а.с.14-15), від 13 травня 2011 року (а.с.16-17) та від 27 червня 2012 року (а.с.18-19) ОСОБА_4 надавала згоду на зміну умов кредитного договору відповідно до вищевикладених додаткових угод та підтверджувала свої зобовязання як поручителя відповідно до договору поруки від 04 червня 2008 року та забезпечувала виконання зобовязань за кредитним договором від 04 червня 2008 року із врахуванням внесених змін. Зміна курсу гривні по відношенню до долара США та відповідно зміну гривневого еквіваленту розміру заборгованості не можна вважати збільшенням обсягу відповідальності поручителя у розумінні ч.1 ст. 559 ЦК України, оскільки обсяг відповідальності ОСОБА_4 у валюті кредиту доларах США не змінився.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа №6-190цс15) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, встановивши наявність у ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» банківської ліцензії №10 від 11.10.2006 року (а.с.83) та письмового дозволу №10-4 від 11.10.2006 року на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку (а.с.84), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 014/149404/3663/74 від 04.06.2008 року в сумі 42 712,86 дол. США, де: 38 743,22 дол. США - непогашена сума кредиту, 2 301,95 дол. США - несплачені проценти, 1 667,69 дол. США - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 05.11.2013 року (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 341 403,90 грн., де: 309 674,56 грн. - непогашена сума кредиту, 18 399,49 грн. - несплачені проценти, 13 329,85 грн. - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на неврахування судом тієї обставини, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у ньому не зазначено орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідача не було ознайомлено з недоліками пропонованих схем кредитування та навязано позичальнику невигідні умови кредитування , відхиляються колегією суддів, так як вони суперечать п.15.7 кредитного договору від 04 червня 2008 року, який було підписано відповідачем, в якому позичальник підтвердив, що перед укладанням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну сукупність вартість кредиту і зауважень, претензій щодо наданої інформації він не має. Доказів про те, що кредитний договір або умови викладені у ньому були навязані відповідачу, матеріали справи не містять.

Крім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору відповідачі не позбавлені права оскаржити його в судовому порядку, однак подана до суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зустрічна позовна заява до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним і нікчемним була залишена без розгляду ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року (а.с.131), а суд апеляційної інстанції в силу ст. 303 ЦПК України переглядає справи лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції. Також, колегія суддів враховує, що за правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір не містить всіх суттєвих умов, зокрема суми кредиту та детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача, а отже є незаконним, також не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, так вони спростовуються п.1.1.1 кредитного договору, в якому визначена сума кредиту у розмірі 30 000 доларів США, та Графіком повернення кредиту, що є додатком 1 до кредитного договору, що містить орієнтовну вартість кредиту.

Доводи відповідача щодо того, що він не виконував договірні зобовязання у повному обсязі не з власної вини, а з вини держави в особі Національного банку України та Кабінету Міністрів України, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відповідач, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, не міг не усвідомлювати, що курс національної валюти України гривні до долара США не є незмінним, так як стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а тому міг і повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договором. Крім того, у п.15.5 кредитного договору передбачено, що всі валютні ризики несе позичальник і підписання цього договору свідчить про те, що йому зрозуміло та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу. Доводи викладені в апеляційних скаргах не містять підстав для їх задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/