Справа № 495/6209/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії КК № 115981 виданий 23.10.1998 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 12-115 від 22.06.2015 року)

від третіх осіб: не з ?явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/6209/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

- Одеської дирекції Центру поштового зв ?язку № 6 Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта»

- Публічного акціонерного товариства «Дельта банк»

про захист прав споживачів

В С Т А Н О В И В:

31.08.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» (далі по тексту відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Одеської дирекції Центру поштового зв ?язку № 6 Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» (далі по тексту третя особа-1) та Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі по тексту третя особа-2) про захист прав споживачів (а.с.1-3).

Так, позивач просив суд:

- стягнути в примусовому порядку із Українського Державного Підприємства поштового звязку «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 4 321,98 грн.л;

- стягнути в примусовому порядку із Українського Державного Підприємства поштового звязку «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.;

- стягнути в примусовому порядку із Українського Державного Підприємства поштового звязку «Укрпошта» на користь Держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 через поштове відділення Одеської дирекції Центру поштового зв ?язку № 6 Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» 06.03.2015 року здійснила платіж на рахунок в ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договору № 008-15304-060913 на суму 2 100 грн. та 900 грн., 07.03.2015 року здійснила аналогічний платіж в сумі 200 грн., та 18.03.2015 року на суму 149 грн., внаслідок чого у відповідача виникли обов'язки провести зарахування цих коштів на вказаний рахунок в банку. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ОСОБА_1 до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2, у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи-2 ПАТ «Дельта Банк», у судове засідання не зявився, але надав до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідно до Виписки по Кредитному договору № 008-15304-060913, 26.05.2015 року Одеською дирекцією УДППЗ «Украпошта» було сплачено 149,00 грн., призначення платежу сплата по кредиту № 008-15304-060913 від 06.09.2013 року, тобто лише зазначена сума надійшла до ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості (а.с.43-45, 48-49, 80).

Представник третьої особи-1 - Одеська дирекція Центру поштового зв ?язку № 6 Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта», відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надав та в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка (а.с.33).

Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе та доцільне розглянути справу за відсутності третіх осіб, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» про захист прав споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 08.12.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 008-15304-060913, предметом якого було надання споживчого кредиту у розмірі 5 446,80 грн. для придбання товару у мережі супермаркетів «Ельдорадо» (а.с.6-7).

На виконання умов договору ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 було запропоновано щомісяця погашати зобовязання через будь-яке відділення Українського Державного Підприємства поштового звязку «Укрпошта». Разом з тим, в черговий раз скориставшись послугами Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» 06.03.2015 року ОСОБА_1 було здійснено погашення зобовязання на суму 2 100 грн., 900 грн., 07.03.2015 року на суму 200 грн., 18.03.2015 року на суму 149 грн. (а.с.15-18).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження в Банку з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Листами Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» від 15.05.2015 року за № 530, від 21.05.2015 року за № 550 відповідач повідомляв ОСОБА_1 що виконав взяті на себе зобовязання із приводу надання послуг щодо перерахунку коштів на розрахунковий рахунок ПАТ «Дельта Банк» у повному обсязі (а.с.12, 14).

На заяву ОСОБА_1 від 23.03.2015 року (а.с.9) ПАТ «Дельта Банк» було надіслано листи №05-2918110/1 від 27.04.2015 року, №05-2918117 від 28.04.2015 року із яких вбачається, що станом на квітень місяць кошти на суму 2 100 грн., 900 грн., 200 грн. та 149 грн. від УДП ПЗ «Укрпошта» не надходили (а.с.10-11).

За твердженням позивача, через те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання належним чином, вчасно з 15 серпня 2015 року, повторно 22 серпня 2015 року, представники Банку почали телефонувати ОСОБА_1 із погрозами щодо звернення із позовом до суду відносно стягнення суми заборгованості за умовами договору, проценти за користування, штрафні санкції у розмірі 10 % від суми не виконання зобовязання

Заявою від 18.05.2015 року на імя Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» ОСОБА_1 просила повернути їй грошові кошти у розмірі 3 349 грн., однак дана заява залишена без відповіді та задоволення.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання) послуг і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її визначений строк стає неможливим.

Згідно із ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Таким чином, оскільки між сторонами по цій справі виникли договірні, розрахунково-касові відносини, тому відповідно до ст.1073 ЦК України відповідач повинен був негайно після виявлення порушення розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом, тобто повернути ці кошти позивачу, що він не виконав, і при цьому безпідставно їх утримує.

Разом з тим, на думку суду, вищезазначені кошти, які сплатив позивач, не були зараховані на рахунки ПАТ «Дельта Банк» в звязку з введенням тимчасової адміністрації, тобто вини відповідача судом не встановлено.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач послугами відповідача скористався ще у березні 2015 року, а не на час розгляду справи у суді відповідач так і не виконав свої зобовязання щодо перерахунку коштів в сумі 3 200 грн. на рахунки ПАТ «Дельта Банк» і відмовляється в добровільному порядку повернути позивачеві зазначені кошти, чим порушує права позивача на своєчасне зарахування коштів.

Крім того, ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь з Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як стверджує позивач, незаконна поведінка Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» призвела до того, що ОСОБА_1 переживала душевні страждання, перестала спокійно спати та ще була змушена відвідувати лікаря та витрачатися на ліки, здавати не дешеві аналізи для того щоб привести своє здоров'я до того стану, яке існувало до завдання мені моральної шкоди., що стало джерелом негативних емоцій і переживань.

Між тим, суд вважає, що визначений ОСОБА_1 розмір моральної шкоди не підлягає стягненню з Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» у зв'язку з тим, що, по-перше, він завищений, а, по-друге, в порушення положень Цивільного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем не визначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 20 000 грн. та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову правомірність, обґрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Одеської дирекції Центру поштового зв ?язку № 6 Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» та Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про захист прав споживачів підлягає частковому задоволенню.

Крім того, згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.

.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 901-905, 1166-1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 10, 22-23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Одеської дирекції Центру поштового зв ?язку № 6 Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» та Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» (01001, місто Київ, вулиця Хрещатик,22, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Комсомольська,9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, розрахунковий рахунок у ПАТ «КБ «ПриватБанк» № 188134) матеріальну шкоду в розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Українського державного підприємства Поштового зв ?язку «Укрпошта» (01001, місто Київ, вулиця Хрещатик,22, ) на користь Держави судовий збір за розгляд позовної заяви у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко