Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/25/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Русіна А. А.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

04.06.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Фомічова С.Є.

суддів - Письменного О. А.

Голованя А.М.

при секретарі - Діманової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПП «Вдячне поле» про визнання додаткової угоди до договорів оренди землі недійсними і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПП «Вдячне поле» про визнання додаткової угоди до договорів оренди землі недійсними.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 24 червня 2011 року між ним та ПП «Вдячне поле» укладено договори оренди земельних ділянок площею 5,27 га та 4,77 га, що знаходяться на території Вільшанської селищної ради і належать йому на праві приватної власності. Оскільки вказані договори не містили в собі всіх істотних умов, що передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», він звернувся до суду щодо визнання цих договорів недійсними. В ході розгляду вказаної цивільної справи 18 липня 2013 року представники відповідача надали йому на підпис заяву про відмову від позову та додаткові угоди до оскаржуваних договорів, якими внесено зміни до договорів оренди від 24 травня 2011 року. Позивач являється інвалідом з дитинства, пересувається на інвалідному візку і на час підписання додаткових угод до договорів оренди перебував на лікуванні в обласній туберкульозній лікарні. Вказав, що представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надавши йому в лікарні на підпис додаткові угоди до договорів оренди землі та заяву про відмову від позову по справі про визнання договорів оренди землі недійсними, вчинили на нього психологічний тиск, вказавши: «Все вже вирішено, справу ми виграємо, підписуй документи.» Тобто він не міг протистояти двом фізично сильним чоловікам, тому під їх тиском поставив підпис на додаткових угодах від 18 липня 2013 року до договорів оренди землі від 24 червня 2011 року, зареєстрованих 28 листопада 2011 року за № 0134 та № 0135.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03 червня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Вдячне поле» про визнання недійсними додаткових угод від 18 липня 2013 року до договорів оренди землі від 24 червня 2011 року, зареєстрованих у відділі Держкомзему у Вільшанському районі Кіровоградської області 28 листопада 2011 року за № 0134 та № 0135 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з неповним з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом, на його думку, норм матеріального і процесуального права. Просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду, в зв'язку зі смертю ОСОБА_3 до участі у справі було залучено його спадкоємця ОСОБА_6.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що в рішенні Голованіського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2013 року по справі № 386/1269/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ПП «Вдячне поле» про визнання недійсними договорів оренди землі від 24 червня 2011 року, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач є власником земельних ділянок площею 5,27 га., та 4,77 га., які розташовані на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 кадастровий номер НОМЕР_3, та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 кадастровий номер НОМЕР_4.

24 червня 2011 року між ОСОБА_3 та в приватним підприємством «Вдячне поле» було укладено типові договори оренди землі, відповідно до умов яких в оренду передані дві земельні ділянки - загальною площею 5,27 га., та 4,77 га відповідно, строком дії на 5 років. Дані договори зареєстровані 28 листопада 2011 року у відділі Держкомзему у Вільшанському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинені записи від 22 листопада 2011 року за № 00134 та № 00135 відповідно. Земельні ділянки передані відповідачу позивачем, згідно актів прийому-передачі земельних ділянок від 24 червня 2011 року.

18 липня 2013 року сторони уклали додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок від 24 червня 2011 року.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався як на доказ застосування до позивача з боку представників відповідача психологічного тиску під час відвідування його у лікарні та підписання в зв'язку з цим оспорюваних додаткових угод, пояснення ОСОБА_3 та представників ПП «Вдячне поле» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні 28 серпня 2013 року в апеляційному суді Кіровоградської області.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у відтвореному звукозаписі судового засідання у провадженні № 22-ц/781/2809/13 в апеляційному суді Кіровоградської області від 28 серпня 2013 року ОСОБА_3 пояснив, що заяву про закриття провадження у справі за його позовом до ПП «Вдячне поле» в зв'язку з відмовою від позову йому надали представники відповідача, коли він перебував у лікарні. Також ОСОБА_4 йому надав на підпис додаткові угоди до договорів оренди. ОСОБА_3 вважав, що так треба, тому підписав всі документи. Посилання на будь який вплив зі сторони представників ПП «Вдячне поле» не було.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За нормами ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

В п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, необхідно враховувати, що насильство може виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятися як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України).

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування не має. Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03 червня 2014 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: