АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/7646/13-ц 22-ц/774/1568/К/15
Провадження № 22-ц/774/1568/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 214/7646/13-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія № 27 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар Маслова К.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (надалі - ПАТ Дельта Банк) звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого позивач зазначив, що згідно договору споживчого кредиту № 0, укладеного 31 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі по тексту УкрСиббанк) та ОСОБА_6, останній отримав кредит у розмірі у розмірі 8000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,90 % річних строком до 30.03.2018 року. У забезпечення виконання зазначеного договору 31 березня 2008 року між УкрСиббанком та ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_3 укладено договори поруки відповідно № 0П1, № 0П2, № 0П3. 08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», та Акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі по тексту ОСОБА_9») укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, УкрСиббанк передає (відступає) ОСОБА_10 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ОСОБА_9 замінює УкрСиббанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі УкрСиббанк прав вимоги до боржників, ОСОБА_10 переходить (відступається) право вимагати (замість УкрСиббанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У звязку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 15 липня 2013 рокуутворилась заборгованість у розмірі 927523 грн. 06 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року від 18 червня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Дельта Банк заборгованість по кредитному договору в сумі 927523 грн. 06 коп., а також судові витрати у розмірі 1147 грн. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_3 солідарно заборгованості в сумі 927523,06 грн. та ухвалення в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм материального та процессуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував тієї обставини, що порука - це строкове зобов'язання, а кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не було предявлено вимоги до нього як поручителя, отже вважає строк дії договору поруки припиненим. Також вважає, що суд не звернув уваги на те, що в акті прийому-передачі за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року відсутні відомості про факт передачі права вимоги саме за договором поруки, зазначено тільки про передачу права вимоги за основним договором. Крім того, вказує, що судом не враховано того, що до вимог про стягнення заборгованості не застосовані строки спливу позовної давності, при цьому відповідач не мав можливості надати відповідне клопотання до суду першої інстанції увязку з перебуванням на лікарняному.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2008 року міжАкціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_9 надав останньому кредитні кошти у розмірі 8000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,90 % річних строком до 30 березня 2018 року (а.с. 6-12).

У забезпечення виконання зазначеного договору 31 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_3 укладено договори поруки відповідно № 0П1, № 0П2, № 0П3 (а.с. 25-30).

08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, УкрСиббанк передає (відступає) ОСОБА_10 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ОСОБА_9 замінює УкрСиббанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі УкрСиббанк прав вимоги до боржників, ОСОБА_10 переходить (відступається) право вимагати (замість УкрСиббанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позичальник і поручителі умови кредитного договору належним чином не виконують, про що неодноразово повідомлялися, в тому числі й шляхом направлення письмової вмиоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 15 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 1160441,92 дол. США, що еквівалентно 927523 грн. 06 коп., з яких: заборгованість за кредитом 73272,01дол. США, що еквівалентно 585663,18 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 42769,91 дол. США, що еквівалентно 341859,88 грн. (а.с. 42).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором та договорами поруки в сумі 927523 грн. 06коп, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання боржником та поручителями своїх зобовязань за кредитним договором та договором поруки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Встановивши, що ані позичальником, ані поручителями, впорушення статей 1049, 1050, 1054 ЦК України та умов кредитного договору і договорів поруки, свої зобовязання належним чином не виконуються, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 927523 грн. 06 коп.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_11 ОСОБА_5 висновків суду не спростовують та не містять підстав для її задоволення.

Так, його посилання на те, що кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не було предявлено вимоги до відповідача ОСОБА_3 , як поручителя, не можуть бути взятими до уваги колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як убачається із матеріалів справи, ПАТ Дельта Банк звернулось до відповідача з досудовою вимогою вих. 31.4-08/1568/13 від 15 березня 2013 року (а.с. 46), а з даним позовом до суду - 07 жовтня 2013 року (а.с. 42).

Відповідач ОСОБА_3 заяву про застосування позовної давності в суді першої інстанції не подавав.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України 30 вересня 2015 року при розгляді справи за № 6-780цс15, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Посилання представника відповідача на відсутність у позивача права вимоги саме до ОСОБА_3, як поручителя, спростовуються Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 1.1.1 якого позивачу перейшло (відступлено) право вимоги за кредитами, яке означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до Позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними Кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючи або майбутні, надані Продавцеві або на користь Продавця в якості кредитодавця за такими Кредитними договорами), а також права вимоги Продавця по відношенню до Осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення.

Такими договорами, відповідно до зазначеного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, є договори застави, договори іпотеки та договори поруки, перелічені у додатку №1 (Перелік Прав вимоги за кредитами) (зі змінами станом на Дату закриття відповідно до п. 2.2 (b)), зі всіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до них (якщо такі є), що створюють забезпечення стосовно відповідних Прав вимоги за кредитами.

Також безпідставними є доводи представника відповідача про неврахування судом строків позовної давності, оскільки як зазначено вище, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не подавав заяву про застосування позовної давності, тому суд апеляційної інстанції не вправі розглядати таку заяву.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про солідарну відповідальність відповідачів, у тому числі й відповідача ОСОБА_3 перед ОСОБА_10.

Проте, вирішуючи питання щодо порядку стягнення заборгованості з боржника та поручителів, суд першої інстанції не врахував, що статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

Отже, висновки суду про наявність підстав для стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки (така правова позиція висловлена Верховним Судом України 30 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-1348цс15).

У звязку з цим рішення суду необхідно змінити в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши про солідарне стягнення заборгованості кожного із поручителів із боржником, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_6 солідарно із ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк заборгованість за кредитним договором № 0 від 31 березня 2008 року в розмірі 927523 (девятсот двадцять сім тисяч пятсот двадцять три) гривні 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 солідарно із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0 від 31 березня 2008 року в розмірі 927523 (девятсот двадцять сім тисяч пятсот двадцять три) гривні 06 копійок».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п. 4,.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року змінити в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_6 солідарно із ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк заборгованість за кредитним договором № 0 від 31 березня 2008 року в розмірі 927523 (девятсот двадцять сім тисяч пятсот двадцять три) гривні 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 солідарно із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0 від 31 березня 2008 року в розмірі 927523 (девятсот двадцять сім тисяч пятсот двадцять три) гривні 06 копійок».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_12