Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПАТ «СК «Українська страхова група»), ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 05 квітня 2012 року в м. Кременчуці по вул. Леонова сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1. Внаслідок вказаної ДТП автомобілю Subaru Legacy, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3 та яким керувала ОСОБА_4, завдано механічних пошкоджень. 06 квітня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про страхове відшкодування і в той же день, 06 квітня 2012 року відносно останньої був складений протокол про адміністративне правопорушення. 13 вересня 2012 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В подальшому ПАТ «СК «Українська страхова група» повідомила, що страховик не має підстав для виплати страхового відшкодування у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5 Позивачі вважають, що така відмова є безпідставною та порушує їх права, тому уточнивши позовні вимоги, просили суд стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 19765,47 грн. страхового відшкодування та 5752,02 грн. пені за невиконання зобов'язання, а також судові витрати. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 19765,47 грн. страхового відшкодування та 5752,02 грн. пені за невиконання зобов'язання. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовлено, судові витрати: за проведення експертиз 1178,40 грн., 1958,40 грн. (авто-технічні експертизи) і 400 грн. (товарознавча експертиза), 217,42 грн. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та розподілу судових витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 11502,90 грн. страхового відшкодування та 3149,94 грн. пені за невиконання зобов'язання за період з 06 травня 2012 року по 15 квітня 2014 року та 1497,89 грн. судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «Українська страхова група» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення пені, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, а в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Вказаним вимогам рішення апеляційного суду повністю не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позов до ПАТ «СК «Українська страхова група» є обґрунтованим, оскільки у позивача ОСОБА_3 виникло право вимоги, у зв'язку з тим, що ДТП сталася з вини ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована. Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_4 не підтвердила належними та допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди з вини ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування, пені та судових витрат та задовольняючи вказані вимоги частково, апеляційний суд виходив із того, що страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Також зменшуючи період нарахування пені за несвоєчасне виконання страхового зобов'язання, апеляційний суд дійшов висновку, що право на стягнення пені виникає у страхувальника на наступний день після спливу тридцятиденного строку з моменту подання повідомлення про ДТП. Відхиляючи клопотання страхової компанії про застосування строків позовної давності, суд зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідач звернувся із вказаною заявою лише під час апеляційного перегляду справи. Крім того, суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають судові витрати, понесені позивачем під час розгляду даної справи.

Проте повністю погодитися із вказаними висновками апеляційного суду не можна.

Установлено, що 05 квітня 2012 року в м. Кременчуці сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль Subaru Legacy, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, яким керувала ОСОБА_4

У зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_4 закрито (а.с. 10).

Судами встановлено на підставі матеріалів справи (висновок судової авто-технічної експертизи № 1093 від 13 грудня 2013 року) та сторонами не заперечується, що винним в настанні наслідків ДТП є ОСОБА_5 (а.с. 25).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 05/156/12 від 17 травня 2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Subaru Legacy, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 11502,90 грн., вартість відновлювального ремонту - 19765,47 грн. (а.с. 31).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група».

Частиною 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Суд апеляційної інстанції на підставі вищевказаних доказів вірно встановив, що розмір страхового відшкодування, який відповідає розміру, завданого власнику автомобіля Subaru Legacy матеріального збитку, становить 11502,90 грн., тому обґрунтовано скасував рішення місцевого суду в цій частині. Крім того, апеляційний суд правомірно залишив без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази спричинення такої шкоди діями ОСОБА_5 В зв'язку із зазначеним, рішення апеляційного суду в цих частинах слід залишити без змін.

За правилом ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Судами встановлено, що 06 квітня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про страхове відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відхиляючи клопотання страхової компанії про застосування строків позовної давності, суд вірно зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідач звернувся із вказаною заявою лише під час апеляційного перегляду справи.

Разом з тим, не можна погодитися із висновком апеляційного суду в частині визначення періоду нарахування пені, зокрема з 06 травня 2012 року по 15 квітня 2014 року в розмірі 3149,94 грн.

Так, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у її здійсненні.

Проте всупереч вимогам статей 212 - 214, 316 ЦПК України суд не звернув уваги на вищевказану норму та не визначив на її підставі початок перебігу строку нарахування пені, дійшовши помилкового висновку, що згідно положень вказаного Закону страхова компанія повинна була виплатити страхове відшкодування протягом 30 днів.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив дійсних обставин справи в повному обсязі.

Ураховуючи викладене, рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені не можна залишити без змін. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, розмір судових витрат залежить від розміру задоволених позовних вимог, тому рішення в частині розподілу судових витрат також слід скасувати.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені та розподілу судових витрат підлягає скасуванню, а справа в цій частині передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року в частині розгляду позовних вимог про стягнення страхового відшкодування слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення пені та розподілу судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В решті рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська