АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2014 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2014 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки вважає, що рішення дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. А тому вважає, що дана скарга на дії та рішення державного виконавця має розглядатися саме в порядку цивільного судочинства.

Справа № 761/32931/14-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1824/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Сторони в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення, причини неявки суду не повідомили, тому враховуючи положення ст. 303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції адміністративного судочинства, оскільки оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.10.2014 винесена не на підставі рішення суду в порядку ЦПК України як передбачено вимогами статті 383 ЦПК України, а на підставі виконавчого листа № 1-326 виданого 24.09.2011 в кримінальній справі, а тому оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 , вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Що виникають із цивільних житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття17, далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 2; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні порушення, законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним слід виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовом, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.10.2014 винесена не на підставі рішення суду в порядку ЦПК України як передбачено вимогами статті 383 ЦПК України, а на підставі виконавчого листа № 1-326 виданого 24.09.2011 в кримінальній справі ОСОБА_4.

Як роз'яснено в п. 8 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята етап і 128 КГ1К). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючий той факт, що оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва на підставі вироку в частині стягнення із засудженого ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_1 коштів у сумі 341334, 37 грн., та те, що судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалене не за нормами ЦПК, а примусове його виконання здійснюється державною виконавчою службою, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, в даному випадку, повинно розглядатися саме за правилами адміністративного судочинства.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, однак проаналізувавши зміст вимог та виходячи із суб'єктного складу спору, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства (ст. 181 КАС України).

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про непідсудність справи місцевому суду, так як даний спір не підлягає розгляду+-

+в порядку цивільного судочинства відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: