Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Просила: визнати спільною сумісною власністю її та відповідача квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_2, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири та стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. грошової компенсації вартості ? частини автомобіля. В обґрунтування позову посилалася на те, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ними було придбане вищевказане майно. На даний час вони тривалий час не проживають разом, відповідач звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу, тому виник спір із приводу поділу майна.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю позивача та відповідача квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Решту позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції частково ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що транспортний засіб є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний за час їх перебування у шлюбі за спільні кошти. Жодної письмової згоди на відчуження автомобіля ОСОБА_1 не надавала. У випадку, якщо один із подружжя здійснив відчуження майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї, таке майно, або його вартість, враховується при поділі. Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо витребування у відповідача договору купівлі-продажу автомобіля, який би підтвердив факт відчуження спірного транспортного засобу та його вартість.

Відповідно до принципу диспозитивності апеляційна інстанція не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення, тобто щодо поділу квартири.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині поділу автомобіля в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісної власність подружжя та стягненні половини його вартості, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль відчужено, нинішній власник не залучений до участі у розгляді справи та не надано доказів дійсної вартості автомобіля, оскільки не заявлено клопотань про їх витребування та про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони з 08 серпня 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.11).

Сторони не оспорили тієї обставини, що розірвання шлюбу здійснене на підставі рішення суду від 28 січня 2015 року. Моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (с.2 ст.114 СК України).

Із змістів частин 1 та 2 ст.60 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (ч.1 ст.70 СК України).

Із листів УДАІ УМВС України в Житомирській області та Центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів м. Житомира, вбачається, що автомобіль марки «OPEL ASTRA», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, з 19 серпня 2006 року був зареєстрований за ОСОБА_2, тобто відповідачем, а зараз за останнім транспортні засоби серед зареєстрованих не значаться (а.с.16,37).

У матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль був набутий за кошти, які належали відповідачу особисто або на підставі договору дарування чи в порядку спадкування.

Таким чином, сторони набули права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «OPEL ASTRA», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, оскільки за спільні кошти відплатно придбали спірний транспортний засіб за час шлюбу, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні вимоги про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю сторін.

Рівність прав кожного із сторін на володіння, користування і розпорядження автомобілем, що належить їм на праві спільної сумісної власності, та необхідність їх взаємної згоди на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Однак, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що 30 грудня 2014 року, без відома та згоди позивача ОСОБА_1, він продав спірний автомобіль своїй знайомій за 3 600 дол. США без офіційного оформлення правочину, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі.

Таким чином, сторони не оспорюють тих обставин, що відповідач розпорядився автомобілем без відома позивача на власний розсуд та не в інтересах сім'ї.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя, буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не оспорив та погодився з вартістю рухомого майна, що підлягає поділу, яку озвучив відповідач у своїх поясненнях - 3 600 дол. США.

Відповідно до ч.3 ст.60 СК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги закону та роз'яснення Пленуму ВСУ, а відтак неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду, відповідно до ст.309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалює в цій частині нове рішення, яким визнає за сторонами право спільної сумісної власності на автомобіль та стягує з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у сумі 28 386 грн., яка складає половину вартості спірного транспортного засобу, виходячи з засад рівності часток сторін (3600 дол.США : 2 = 1 800 дол. США, що еквівалентно 28 386 грн. (1 800 дол. США х 15,77 грн. = 28 386 грн.)).

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «OPEL ASTRA», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 386 грн. грошової компенсації вартості ? автомобіля марки «OPEL ASTRA».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: