У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Ситнік О.М., Черненко В.А.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області ОСОБА_6, заінтересована особа - ОСОБА_7, про зміну способу і порядку виконання рішення суду, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області Гопцій P.O. звернувся до суду із заявою, у якій зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2011 року задоволено позов

ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення боргу у розмірі 3 315 773 грн 26 коп.

У межах виконавчого провадження встановлено факт відсутності у боржника ОСОБА_8 грошових коштів та іншого майна, крім міні-торгового комплексу по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області, за рахунок якого нею може бути частково погашена заборгованість перед ОСОБА_7 за виконавчим листом від 15 травня 2012 року.

Просив:

− на рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_8 перед ОСОБА_7 у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. за виконавчим листом

№ 2-1936/11, виданим 15 травня 2012 року на підставі рішення суду

від 03 листопада 2011 року, передати ОСОБА_10 об'єкт незавершеного будівництва - міні-торговий комплекс по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області, вартістю 2 483 512 грн та визнати за ОСОБА_10 права та обов'язки забудовника цього об'єкта незавершеного будівництва;

− на рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_8 перед ОСОБА_10 у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. за виконавчим листом

№ 2-1936/11, виданим 15 травня 2012 року на підставі рішення суду

від 03 листопада 2011 року, визнати за ОСОБА_10 право власності та передати їй наступне майно: вітрину кондитерську С-16 G, вітрину холодильну W-12G, вітрину холодильну W-30G, вітрину морозильну

W-12G MR, стелаж холодильний R-10, стелаж холодильний R-20 (2 шт.) та морозильну вітрину W-20 MR/G, загальною вартістю 154 016 грн 58 коп., що належать боржнику ОСОБА_8

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області

від 01 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області 18 вересня 2014 року, заяву задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2011 року у цивільній справі № 2-1936/11 про стягнення з ОСОБА_8 та на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рахунок часткового погашення боржником ОСОБА_8 перед стягувачем ОСОБА_7 боргу у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. за виконавчим листом № 2-1936/11, виданим 15 травня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області, передано ОСОБА_7 об'єкт незавершеного будівництва − міні-торговий комплекс по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області, вартістю 2 483 512 грн, та визнано за ОСОБА_7 права та обов'язки забудовника даного об'єкта незавершеного будівництва.

На рахунок часткового погашення боржником ОСОБА_8 перед стягувачем ОСОБА_7 боргу у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. за виконавчим листом № 2-1936/11, виданим 15 травня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області, визнано за ОСОБА_7 право власності та передано їй наступне майно: вітрину кондитерську С-16 G, вітрину холодильну W-12G, вітрину холодильну W-30G, вітрину морозильну W-12G MR, стелаж холодильний R-10, стелаж холодильний R-20 (2 шт.) та морозильну вітрину W-20 MR/G, загальною вартістю 154 016 грн 58 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суди керувалися тим, що боржник ОСОБА_8 усупереч вимогам закону рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2011 року не виконала та існують обставини, що ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення суду.

Із такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 березня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 суму боргу за укладеним між ними договором безвідсоткової цільової позики від 18 листопада 2007 року у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. та судові витрати у розмірі 1 820 грн.

Постановою старшого державного виконавця Гопція Р.О. від 06 липня 2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1936/11, виданого 15 травня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 3 315 773 грн 26 коп. та судових витрат у розмірі 1 820 грн (а. с. 110, т. 1).

У процесі здійснення виконавчих дій державним виконавцем встановлено відсутність у боржника ОСОБА_8 грошових коштів на погашення заборгованості, проте встановлено наявність майна, включеного до акта опису й арешту майна від 03 грудня 2012 року, за рахунок якого можливе часткове виконання рішення суду про стягнення суми боргу у розмірі 3 315 773 грн 26 коп., а саме: міні-торговий комплекс по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області. Ступінь будівельної готовності міні-торгового комплексу складає 100 % та він може використовуватися за функціональним призначенням, що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 25 вересня 2013 року (а. с. 119−120, 236−242, т. 1).

Згідно з висновком з незалежної оцінки даного об'єкту незавершеного будівництва від 10 липня 2014 року, проведеної ТОВ «Українська експертна група», ринкова вартість зазначеного міні-торгового комплексу складає 2 483 512 грн (а. с. 155−187).

Також у процесі проведення виконавчих дій встановлено, що боржнику належить інше майно, за рахунок якого частково може бути погашена сума боргу перед ОСОБА_7, а саме: вітрина кондитерська С-16 G, вітрина холодильна W-12G, вітрина холодильна W-30G, вітрина морозильна W-12G MR, стелаж холодильний R-10, стелаж холодильний R-20 (2 шт.) та морозильна вітрина W-20 MR/G, загальною вартістю 154 016 грн 58 коп., що підтверджується видатковою накладною від 15 грудня 2008 року № 0078.

Порядок виконання судового рішення врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Після надходження від зазначених осіб відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. У разі якщо особа, у якої перебуває майно боржника, перешкоджає державному виконавцю в його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Закону рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Реалізація майна, на яке звернено стягнення, здійснюється відповідно до вимог статті 62 Закону.

Відповідно до п. п. 4.5.1, 4.5.2 Інструкції реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та цінних паперів, ювелірних та інших побутових виробів із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лому і окремих частин таких виробів, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Передача майна на реалізацію здійснюється на конкурсних засадах.

Згідно з п. 4.5.3 Інструкції реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 за № 480/3773 (зі змінами), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (зі змінами), Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13 березня 1995 року № 37, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 березня 1995 року за № 79/615 (зі змінами).

У 4.5.4 Інструкції зазначено, що для проведення реалізації нерухомого майна або транспортних засобів державним виконавцем збираються такі документи:

а) у разі продажу нерухомого майна − документи, що характеризують об'єкт нерухомості (копія технічного паспорта на житловий будинок, квартиру тощо), відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 (зі змінами);

б) копії документів, що підтверджують право власності або інше речове право на нерухоме майно, визначених статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595;

в) у разі продажу об'єкта незавершеного будівництва − копія рішення про відведення земельної ділянки.

У п. 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» роз'яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Вказані вимоги закону суди не врахували, не перевірили, чи вчиняв державний виконавець дії з реалізації описаного та арештованого майна - незавершеного будівництва, та чи є виключні обставини, що перешкоджають виконанню рішення суду у встановленому законом порядку.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення відповідно до ч. 3 ст. 335, ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник
Судді: А.О. Лесько
О.М. Ситнік
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко