Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу в складі:

Головуючого судді- Т.І. Тимошенко

при секретарі - І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника позивачів ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», третя особа ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди спричиненої в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», третя особа ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди спричиненої в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїй позовній заяві зазначив, що 07 лютого 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин водій ОСОБА_8 на підставі шляхового листа як найманий працівник керуючи автобусом «КАROZA» реєстраційний номер якого НОМЕР_1 який належить ПАТ «Євраз Суха Балка», рухаючись по вулиці Мілешкіна в місті Кривому Розі зі сторони вулиці Волгоградської в напрямку майдану Артема в порушення вимог п. 10.1 ПДД України виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем «ДЄУ Ланос» реєстраційний номер якого НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, в наслідок зіткнення останній та пасажир автомобіля «ДЄУ Ланос» ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_5 у вигляді закритого поперечно-зубчастого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням кісних уламків, сінці та садна обличчя, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 769 від 09 квітня 2013 року за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров'я більше 21 доби; ОСОБА_6 у вигляді сполученої травми, садна обличчя, закрита травма грудної клітини, закритого перелому 5-6 ребер праворуч зі зміщенням кісних уламків, розриву плеври легені який ускладнився розвитком гемопневмотороксу та підттгкірною емфіземою, закритою травмою передньо-черевної стінки, відкритого багато скалкового перелому лівого наколінника зі зміщенням кісних уламків, відкритого перелому верхньої третини правої малогомілкової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 805 від 12 квітня 2013 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдана матеріальна шкода яка складається у тому числі з витрат на оплату правової допомоги представника в сумі по 8000 гривень кожному.

Кримінальне провадження за фактом ДТП було направлене до суду з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 2 КК України. Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні вказаного злочину.

Діями відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдана значна моральна шкода, яка полягає в тому що вони тривалий час позбавлені можливості працювати, вести активний спосіб життя, займатися спортом, проводити активний відпочинок, отримувати тривале як стаціонарне так і амбулаторне лікування. Весь цей час вони перебувають в негативному психічному стані, викликаному внутрішньої напруженістю, втратою нормального сну, змушені терпіти сильний фізичний біль, який також завдав їм значних моральних страждань. Стан морального дискомфорту та пригніченості впливає на їх стосунки і нормальні життєві зв'язки з членами сім'ї, сусідами та знайомими. В даний час вони не можуть жити повноцінним життям, працювати, реалізовувати свої звички, займатися спортом, здійснити свої плани стосовно працевлаштування. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень істотно порушився їх спосіб життя, змінився звичний життєвий уклад. Зазначені негативні наслідки носять довготривалий характер і є суттєвими для них, тому що вони змушені докладати значних зусиль для нормалізації свого життя. Завдану моральну шкоду виходячи з глибини душевних страждань та переживань ОСОБА_6 оцінює в 500000 гривень 00 копійок та ОСОБА_5 в.250000 гривень 00 копійок.

Згідно абзацу третього п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 ОСОБА_8 не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Тому він просив суд постановити рішення яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_5 - 250000 гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди та 8000 гривень 00 копійок матеріальної шкоди та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_6 - 500000 гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди та 8000 гривень 00 копійок в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на вище зазначені обставини справи.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду зазначила що 07 лютого 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_8, який є працівником ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», та під час виконання трудових обов'язків керував автобусом "КАROZA" на підставі шляхового листа № 002151, та водія ОСОБА_6, який керував автомобілем «Деу Ланос». В результаті зіткнення автобуса "КАROZA" з автомобілем «Деу Ланос» постраждали та отримали тілесні ушкодження водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_6 та його пасажир ОСОБА_5

Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29 вересня 2014 року, ОСОБА_8 був визнаний у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» заперечує проти позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої позивачам внаслідок ДТП. ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» вважає, що така шкода має бути відшкодована за рахунок відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з огляду на наступне. 15 травня 2012 року між ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» (страхувальник) та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик) був укладений Генеральний договір № 007/001/12 111 4774 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.1 Генерального договору предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 1.3 Генерального договору передбачено, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-ІV, на підставі ліцензії серії НОМЕР_3 від 15.06.2011 року, виданою Державною комісією з регулювання фінансових послуг України, цього Генерального договору та Полісів страховик ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» бере на себе зобов'язання забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА».

Пунктом 2.2. Генерального договору визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 6.2.3 Генерального договору страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно АО статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-ІV (в редакції від 05.02.2013 року), об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової" відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтями 22, 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-ІV (в редакції від 05.02.2013 року) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Умовою здійснення страхових виплат відповідно до пункту 7.1.4 розділу 7 Генерального договору є зокрема, обов'язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Зазначений обов'язок був виконаний ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», що підтверджується заявою - повідомленням (ОЦВ) від 11.02.2013 року, яка одержана страховиком 11.02.2013 року та зареєстрована в журналі реєстрації за № 22.

Таким чином, в даних правовідносинах обов'язок відшкодувати моральну та матеріальну шкоду внаслідок ДТП, яка сталася 07 лютого 2013 року за участю водія ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» ОСОБА_8 в межах ліміту відповідальності покладається на відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Щодо відшкодування моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння моральної шкоди у розмірах, заявлених позивачами.

Відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Норма частини 1 статті 1172 ЦК України є загальною нормою, що встановлює відповідальність юридичної особи за шкоду завдану її працівником.

Однак, відповідно до спеціальної норми частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, в даному випадку, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на особу, дії якої безпосередньо призвели до заподіяння моральної шкоди особам, потерпілим внаслідок ДТП. Тобто, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди у розмірах, що не покриваються страховим відшкодуванням, покладається на водія ОСОБА_8

Крім того, Згідно абз. 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму ВСУ №4), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до абз. 2 пункту 5 Постанови Пленуму ВСУ №4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач ОСОБА_5 оцінила свої моральні страждання в розмірі, що становить 250000 гривень. Позивач ОСОБА_6 оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 500000 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, слід зазначити, що позивачі не наводять доказів, якими підтверджується факт заподіяння їм моральних страждань та зовсім не наводять тих критеріїв, з яких вони виходили при визначені заподіяної моральної шкоди саме в заявлених у позові розмірах.

ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» вважає, що заявлений розмір, заподіяної позивачам моральної шкоди є необґрунтований, не відповідає засадам розумності та справедливості, не підтверджений фактичними доказами саме в заявленому розмірі, що має бути враховано судом при вирішенні питання щодо задоволення позовних вимогу цій чистині. Тому представник відповідача просив суд відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог до ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БААКА» у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_8 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи він був сповіщений належним чином про причину своєї неявки він суд не повідомив.

Заслухавши представників позивачів та відповідача,дослідивши письмові матеріали справи суд вважає позов таким ,що підлягає задоволенню частково.

Суд у судовому засіданні встановив, що 07 лютого 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин водій ОСОБА_8 на підставі шляхового листа як найманий працівник керуючи автобусом «КАROZA» реєстраційний номер якого НОМЕР_1 який належить ПАТ «Євраз Суха Балка», рухаючись по вулиці Мілешкіна в місті Кривому Розі зі сторони вулиці Волгоградської в напрямку майдану Артема в порушення вимог п. 10.1 ПДД України виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем «ДЄУ Ланос» реєстраційний номер якого НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, в наслідок зіткнення останній та пасажир автомобіля «ДЄУ Ланос» ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_5 у вигляді закритого поперечно-зубчастого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням кісних уламків, сінці та садна обличчя, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 769 від 09 квітня 2013 року за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров'я більше 21 доби; ОСОБА_6 у вигляді сполученої травми, садна обличчя, закрита травма грудної клітини, закритого перелому 5-6 ребер праворуч зі зміщенням кісних уламків, розриву плеври легені який ускладнився розвитком гемопневмотороксу та підттгкірною емфіземою, закритою травмою передньо-черевної стінки, відкритого багато скалкового перелому лівого наколінника зі зміщенням кісних уламків, відкритого перелому верхньої третини правої малогомілкової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 805 від 12 квітня 2013 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдана матеріальна шкода, яка складається з витрат на оплату правової допомоги представника в сумі по 8000 гривень кожному.

Кримінальне провадження за фактом ДТП було направлене до суду з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 2 КК України. Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 29 вересня 2014 року ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні вказаного злочину.

Зазначені доводи позивача знайшли своє доказове підтвердження в наданих суду письмових доказах, зокрема - вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 29 вересня 2014 року яким ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік, та звільнено ОСОБА_8 від відбуття основного та додаткового покарання на підставі пункту «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» який набрав законної сили, протокол огляду місця ДТП, висновок судово-медичного експерта № 805 від 12.04.2013 року встановлення тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_6, висновок судово-медичного експерта № 769 від 09.04.2013 року встановлення тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_5, страховий поліс № АВ/6160885, шляховий лист № 002151, копія трудової книжки, висновками судових авто технічних експертиз № 58/27-115 від 24.04.2013 року та комплексної судової авто технічної кримінальні стичної експертизи, договорами з адвокатом, квитанції про оплату правової допомоги, заяви про визнання позивачів потерпілими, чеками та квитанціями які підтверджують понесені позивачами витрати, оригінали яких також знаходяться в матеріалах кримінальної справи у відношенні ОСОБА_8, та з якими в судовому засіданні були ознайомлені учасники процесу.

Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування , а саме якщо вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно абзацу третього п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, ОСОБА_8 не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки підприємством відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка» оскільки із наведених норм права вбачається що шкода спричинена діями працівника при виконанні ним трудових обов'язків заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, може бути відшкодована роботодавцем, із яким винна особа перебувала у трудових відносинах, і потерпілі особи згідно до ст. 3 ЦПК України мають право на звернення до суду за захистом свого порушеного права відповідно до порядку встановленого цим законом, тобто позивач має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права. Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість твердження представника відповідача про те що позивачу необхідно звернутись за захистом свого порушеного права до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», із якою у відповідача укладено Генеральний договір № 007/001/12 111 4774 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_6 в розмірі 500000 гривень 00 копійок та ОСОБА_5 в розмірі 250000 гривень 00 копійок явно завищені. Суд враховує, що злочинними діями ОСОБА_8, при виконанні трудових обов'язків на підприємстві відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка», останнім завдано тілесні ушкодження ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які проходили тривале лікування, перенесли душевні хвилювання, змінився їх звичайний спосіб життя, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема проходження реабілітації позов підлягає задоволенню частково , а саме на користь ОСОБА_5 - 20000 гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_6 - 40000 гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 1166, 1167, 1172 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, ст. 10, 11, 60, 61, 88 212-214, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_5 - 20000 гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди та 8000 гривень 00 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_6 - 40000 гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди та 8000 гривень 00 копійок в якості відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь держави судовий збір - в сумі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. І. Тимошенко