Справа № 278/4213/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Поліщук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 62499,72 гривні та звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді об'єкта незавершеного будівництвом та земельної ділянки, оскільки 05 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір №267/ФКВ-07 про надання кредиту в сумі 12 000 дол. США з розрахунку 14,3 % річних на строк з 05 жовтня 2007 року по 04 жовтня 2022 року.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 12000 дол. США.

В забезпечення усіх умов грошового зобов'язання між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 05 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір №267/Zфквіп-07, згідно з яким предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності 61%, загальною площею 65,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 700 кв.м., за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач свої зобов'язання не виконав. Станом на 14 липня 2014 року відповідач має заборгованість в сумі 62499,72 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених в ньому.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти розрахунку банку, щодо суми боргу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Судом встановлено, що 05 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір №267/ФКВ-07 про надання кредиту в сумі 12 000 дол. США з розрахунку 14,3 % річних на строк з 05 жовтня 2007 року по 04 жовтня 2022 року (а.с.6-10).

В забезпечення усіх умов грошового зобов'язання між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 05 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір №267/Zфквіп-07, згідно з яким предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності 61%, загальною площею 65,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 700 кв.м., за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-14).

30 червня 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитор (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.33-37).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору №267/ФКВ-07 від 05 жовтня 2007 року.

Станом на 14 липня 2014 року відповідачі мають заборгованість перед позивачем ПАТ «Дельта Банк» в сумі 62499,72 грн., яка складається з:

- 58510,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 3989,47 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.23).

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно п.4.5 Іпотечного договору, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 62499,72 гривні.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.09.2013 року у справі №6-73цс13).

Пунктами 2.1.6 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у разі повного або часткового невиконання зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку").

Як вбачається з матеріалів справи сума боргу за кредитним договором (62499,72 грн.) не спів мірна ціні предмета іпотеки, визначеної у відповідному договорі сторонами (146 190 грн.) та не спів мірна ринковій вартості предмета іпотеки (ринкова вартість житлового будинку 927 673 грн., земельної ділянки 153 300 грн.)

Зазначене вище є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ,щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Окрім того суд зазначає, що заперечуючи проти розрахунку банку, щодо суми боргу, відповідачі будь-яких доказів на його спростування не надали.

Згідно положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вищевказані обставин не доведено позивачем, чим останній не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, що є підставою для відмови у заявленому позові у зв'язку з недоведеністю.

При подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 625 грн., які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, Закону України «Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 62499 гривень 72 копійок, з яких: 58510,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3989,47 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в сумі 625 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук