Справа № 159/6058/14-ц Провадження № 22-ц/773/323/15 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: 39 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Зеленська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на обов'язкову частку у нерухомому майні в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Зеленська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в нерухомому майні в порядку спадкування за заповітом, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із первісним позовом. Після уточнення позовних вимог просив за ним право власності на 14/100 частин будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1, як обов'язкову частку у спадщині.

В грудні 2014 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 50/100 частин спірного будинковолодіння, в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених позовів покликалися на те, що рішенням цього ж суду від 21 вересня 1994 року між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було проведено поділ будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1, зокрема кожному із них було виділено по ? його частині. Цим же рішенням суду виділено зазначені частки в натурі та визначено, що частка ОСОБА_5 становить 40/100, а ОСОБА_9 60/100 загальної вартості будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, проте за життя залишив заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось в рівних частинах синові ОСОБА_2, який проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, тому вважається таким, що прийняв спадщину. ОСОБА_4, на момент смерті спадкодавця був непрацездатним, інвалідом 2 групи загального захворювання, інвалідність встановлена довічно, тому має право на обов'язкову частку у спадковому майні. Спадщину прийняв, шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частки як обов'язкову частку від тієї частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1, що за життя належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування.

В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/12 часток від тієї частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1, що за життя належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом, посвідченого Зеленською сільською радою Ковельського району волинської області 21 червня 2007 року за № 50.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

На вищевказане рішення суду першої інстанції позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/6 частки як обов'язкової частки від тієї частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1, що за життя належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, доповідь головуючого-судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду скасуванню з наступних мотивів.

Встановлено, що рішенням Ковельського районного суду Волинської області від 21 березня 1994 року, яке набрало законної сили проведено поділ житлового будинку та допоміжних приміщень в АДРЕСА_1 із виділенням на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по ? частині ідеальної долі житлового будинку та допоміжних споруд, кожному зокрема та проведено їх поділ в натурі. ОСОБА_5 виділено всього на загальну суму 8 252 108 крб., що становить 40/100, а ОСОБА_8 на загальну суму 213 570 крб., що становить 60/100 загальної вартості частини будинковолодіння. (а.с. 5-6 зворот).

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області від 26 квітня 2007 року за № 4/4 "Про оформлення права власності на житловий будинок" оформлено право власності на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 (а.с. 27).

Згідно запису у погосподарській книзі № 4 по селу Воля Ковельська за 2008 рік рахується господарство за № 276, головою якого був ОСОБА_8 (а.с. 8).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43).

Згідно заповіту від 21 червня 2007 року ОСОБА_8 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось в рівних частинах синові ОСОБА_2 (а.с. 30 зворот). Вказаний заповіт є чинним, в судовому порядку недійсним не визнаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка) .

Установлено, що на момент смерті ОСОБА_8 його син, позивач ОСОБА_4, був непрацездатним, інвалід 2 групи загального захворювання, інвалідність встановлена довічно, а тому має право на обов'язкову частку відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України (а.с. 9 зворот).

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини.

Встановлено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 спадщину по смерті батька прийняв, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а позивач ОСОБА_4, шляхом подачі до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк письмової заяви про прийняття спадщини (а.с. 71).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Сторони по справі позбавлені можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно.

Так, визначаючи частки позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1/12 та 5/12 від тієї частини спірного будинковолодіння, що за життя належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не врахував, що частки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 після їх поділу в натурі складають 40/100 та 60/100.

Враховуючи, що частка спадкодавця ОСОБА_8, як спадкове майно, що підлягає спадкуванню після його смерті становить 60/100 частин вищевказаного будинковолодіння, то обов'язкова частка позивача ОСОБА_4 складає 10/100 (20/100 : 2), тоді як частка відповідача ОСОБА_2, як спадкоємця за заповітом 50/100 (60/100 - 10/100).

З огляду на викладене, через неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, оскаржуване рішення, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів та визнанням за ОСОБА_4 права власності на 10/100 частки як обов'язкової частки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, від 60/100 усього будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та визнанням за ОСОБА_2 права власності на 50/100 часток в порядку спадкування за заповітом, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, від 60/100 частин усього будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2014 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 10/100 частки як обов'язкової частки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, від 60/100 усього будинковолодіння розташованого по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 50/100 часток в порядку спадкування за заповітом, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від 60/100 частин усього будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді