Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

11 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Чураївна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Чураївна" про визнання недійсним договору споживчого кредитування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Чураївна", ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, припинення зобов'язання поруки,-

встановив:

КС "Чураївна" звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені.

Свій позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, 28 січня 2011 року вступила в КС «Чураївна» та сплатила вступний внесок в розмірі 25 грн. та обов'язків пайовий внесок в розмірі 5 грн.

27 вересня 2011 року між КС «Чураївна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір С09-01/в, відповідно до якого спілка надала їй кредит в сумі 27923 грн. 91 коп. на термін до 27 березня 2013 року на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, забезпеченості та сплати відсотків в розмірах та строки, визначених умовами договору.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 27 вересня 2011 року між КС «Чураївна» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки С09-01/в, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання відповідати перед КС «Чураївна» за належне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості, ОСОБА_1 повинна була здійснити погашення кредиту та сплачувати відсотки 27 числа кожного місяця, але з 27 грудня 2011 року перестала погашати заборгованість та сплачувати відсотки.

Згідно п. 8.1. кредитного договору, при порушенні строку сплати кредиту, позичальник зобов'язався сплатити подвійні проценти за весь час користування кредитом та пеню в розмірі 1% за добу від суми непогашеної заборгованості згідно графіка платежів, а також відшкодувати кредитодавцю шкоду спричинену невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

КС «Чураївна» 10 лютого 2012 року надіслала позичальнику та поручителю листи, які згідно ч.2 ст. 530 ЦК України мали зміст вимоги, а саме погашення основного боргу, відсотків за користування кредитом та пені за порушення строків сплати кредиту. Станом на день подачі позовної заяви до суду відповідачі не виконали зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків.

У зв'язку з цим просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 258403 грн. 12 коп., яка складається з основного боргу в розмірі 27136 грн. 07 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 87028 грн. 63 коп., 50 % пені за кожен день прострочення платежу, починаючи з 2 грудня 2012 року в сумі 144238 грн. 42 коп.

ОСОБА_1 звернулася в суд з зустрічним позовом до КС «Чураївна», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору споживчого кредитування.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що в 2008 році її батьки захворіли на онкозахворювання і вона змушена була витрати практично всі свої заощадження на їх лікування та медичне обслуговування.

У зв'язку з вкрай тяжким матеріальним станом, що пояснюється хворобою та смертю її батьків, нею вживалися всі можливі заходи щодо отримання грошових коштів, які б допомогли розрахуватися за боргами, що зумовлювалися вищенаведеними обставинами.

За порадою свого знайомого вона звернулася до КС «Чураївна» з приводу можливого одержання короткострокового споживчого кредиту під невеликі відсотки на незначний період (до двох років).

В ході перемовин щодо оформлення договору споживчого кредитування з боку представників позивача було надано пропозицію стосовно оформлення кредиту на строковій оплатній основі за фіксованою ставкою в 42% річних. Після нетривалих роздумів вона погодилася на подібне кредитування та підписала 27 вересня 2011 р. в приміщенні позивача надані їй спеціалістами спілки окремі документи (в одному екземплярі).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, які включають в себе інформацію про мету, для здійснення якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та ки пропонованих схем кредитування.

Після підписання кредитних документів позивач надавав відповідачу грошові кошти в сумі 27923 грн. 91 коп. та повідомив в усній формі про графік проведення кредитних платежів під 42% річних. За умовами споживчого кредитування відповідачка мала повернути кредитні кошти нарахованими процентами до 27 березня 2013 року.

Однак, в момент підписання кредитних документів з боку КС «Чураївна» їй не було надано жодного примірника договору з точним графіком погашення кредиторської заборгованості за вказаним правочином, а також не роз'яснено конкретний розмір неустойки за прострочення виконання кредитних зобов'язань.

Лише наприкінці 2011 року представник КС «Чураївна» повідомив її про те, що вона винна позивачу суму кредиту в розмірі 27923 грн. 91 коп., а також заборгованість за процентами в розрахунку 82% річних, який взагалі не обумовлювалося в ході оформлення кредитної угоди.

Вона підписувала кредитні документи в КС «Чураївна», перебуваючи в стані сильного душевного переживання, маючи непогашені борги перед кредиторами та приватними особами, а також переживши сімейну трагедію (втрату обох батьків через тяжкі хвороби та розлучення із ОСОБА_4).

Згідно ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Проте, до самого моменту подання позовної заяви до суду ніхто з представників КС «Чураївна» не попереджав її та поручителя про односторонню зміну процентної ставки за користування кредитними коштами та стягнення пені в розмірі 1% за календарну добу.

При цьому необхідно врахувати положення частини 3 статті 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищував розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку такими обставинами є її тяжкі сімейні обставини, що пов'язані зі смертю обох батьків, розлученням з колишнім чоловіком.

Згідно ч. 1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В частині 3 статті 203 ЦК України вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і вповідати його внутрішній волі.

В частині 1 ст. 230 ЦК України вказано, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Їй не було відомо про дійсну мету підписання кредитного договору та правовий зміст окремих положень вказаного правочину, зокрема, що стосується справжнього розміру відсотків та можливості одностороннього збільшення КС «Чураївна» процентної ставки, а також порядку погашення основного тіла кредиту та процентів за графіком платежів.

За наведених вище обставин договір кредитування від 27 вересня 2011 року був підписаний нею в силу обману зі сторони посадових осіб КС «Чураївна».

Крім того, у КС «Чураївна» не було спеціальної правоздатності на укладання кредитного договору, а також пов'язаного з ним договору поруки.

Так, для дійсності угоди необхідно, щоб кожна сторона угоди мала правоздатність і у відповідному обсязі дієздатність. У випадку відсутності у суб'єкта господарювання ліцензії (спеціального дозволу) на провадження певного виду господарської діяльності договір, безпосередньо пов'язаний з такою діяльністю, та такі зобов'язання можуть бути визнані недійсними на підставі ст. 227 ЦК України як не відповідні вимогам закону.

Відповідно до ч.4. ст. 8 Закону України «Про кредитні спілки» ліцензуванню в кредитній спілці є діяльність по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.

В пункті 2 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 22 червня 2004 р. №1099 зазначено, що набуття кредитною спілкою статусу фінансової установи, оформлення та видача дубліката свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виключення інформації про кредитну спілку з Реєстру та анулювання Свідоцтва, а також учинення інших реєстраційних дій здійснюються відповідно до Положення про Державний реєстр фінансових установ з урахуванням особливостей, установлених цим положенням.

Їй стало відомо, що у Державному реєстрі фінансових установ відсутні відомості про КС «Чураївна» і у неї на момент підписання кредитного договору та договору поруки 27 вересня 2011 року могла була відсутня діюча ліцензія на надання кредитів за рахунок залучених коштів, а тому у КС «Чураївна» не було необхідного обсягу правоздатності на укладення та виконання кредитних договорів, а також пов'язаних з ними договорів поруки.

Просила суд визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір від 27 вересня 2011 року №С009-01/в, який укладений між нею та КС «Чураївна».

ОСОБА_2 звернулася в суд з зустрічним позовом до КС "Чураївна", ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, припинення зобов'язання поруки.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що КС «Чураївна» обґрунтовує наявністю договірних відносин між сторонами кредитного договору, який нібито укладений 27 вересня 2011 року між КС «Чураївна» та ОСОБА_1, а також підписання сторонами договору поруки від 27 вересня 2011 року.

Так, у вересні 2011 року до неї звернулася її знайома ОСОБА_1 з проханням підписати формально окремі документи за її попередніми кредитним зобов'язаннями перед КС «Чураївна». Жодної фінансової відповідальності за вказаними документами для неї не було передбачено.

При цьому ОСОБА_1 вказала, що окрім неї формальним поручителем за договором споживчого кредитування виступить ОСОБА_3

За умови поручительства декількох осіб за ОСОБА_1 вона загалом не заперечувала проти погодження кредитних документів, тим більше, що сама є членом КС «Чураївна».

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Разом з тим, в день підписання кредитних документів у приміщенні кредитної спілки окрім ОСОБА_1 та менеджера КС «Чураївна» не було жодних інших осіб. Тому при ній ніхто з керівників КС «Чураївна» не підписував ані кредитного договору, ані документів про видачу готівкових коштів в сумі 27923 грн. 91 коп. Вказана грошова сума обумовлювалася лише наявною заборгованістю ОСОБА_1 за іншим кредитним зобов'язанням.

У відповідності зі ст. 546, 547 ЦК порука є видом забезпечення виконання зобов'язання, правочин щодо якого вчиняється у письмовій формі.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, однією з яких є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність волевиявлення його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В частині 3 ст. 203 ЦК України вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Після формального ознайомлення із кредитними документами їй на руки були видані кредитний договір та договір поруки від 27 вересня 2011 року, які не були підписані ані головою правління КС «Чураївна» Шелестом С.В., ані іншим поручителем ОСОБА_3

Відповідно зі ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У зв'язку з цим вважає договір поруки від 27 листопада 2011 року недійсним та неукладеним, оскільки не було її реального волевиявлення на його укладення та підписання, вона лише розписувалася про ознайомлення зі змістом проекту кредитних документів.

Згідно ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово, повідомити позичальника, поручителя та зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Проте, до самого моменту подання позовної заяви до суду ніхто з представників КС «Чураївна» не попереджав ОСОБА_1 та її про односторонню зміну процентної ставки за користування кредитними коштами та стягнення пені в розмірі 1% за календарну добу.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання , а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Окрім того, 10 лютого 2012 року на її адресу та адресу ОСОБА_1 надійшли письмові вимоги про дострокове повернення кредиту із відсотками, в яких було повідомлено про розірвання кредитного договору.

В п.п. 7.3.1. п.7.3. кредитного договору вказано, що кредитодавець має право достроково розірвати цей договір кредиту, достроково стягнути кредит повністю та проценти за весь термін фактичного користування кредитом, а також звернути стягнення на майно позичальника.

Розірвання кредитного договору вказує на те, що позивачем було достроково визначено дату виконання основного зобов'язання, яка припала на дату вручення (13 лютого 2013 року) відповідачу письмової вимоги КС «Чураївна» від 10 лютого 2013 року про дострокове повернення кредиту.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В пункті 3 договору поруки від 27 вересня 2011 року вказано, що порука вступає в силу з підписання кредитного договору та договору поруки і діє до повного виконання сторонами зобов'язання перед кредитором.

Отже, договором поруки не встановлено точного строку його припинення, а лише зроблено посилання на момент повного виконання кредитного зобов'язання перед позивачем за первісним позовом.

При цьому в пункті 2.1. кредитного договору вказано, що строк дії договору становить 18 фактичних місяців, тобто, з 27 вересня 2011 року по 27 березня 2013 року, включно, але не менше ніж строк виконання своїх обов'язків за ним.

Разом з тим, з моменту вручення відповідачу письмової вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості (13 лютого 2012 року), а також після завершення строку дії кредитного договору - 27 березня 2013 року КС «Чураївна» протягом шести календарних місяців з моменту настання терміну виконання основного зобов'язання не зверталася із позовними заявами до поручителів про повне погашення кредитної заборгованості.

Просила суд визнати недійсним та фіктивним договір споживчого кредитування від 27 вересня 2011 року №СО09-01/в; визнати недійсним з моменту укладання договір поруки від 27 вересня 2011 року №СО09-01/в; визнати припиненими зобов'язання поручителя ОСОБА_2 за договором поруки від 27 вересня 2011 року.

Представник КС «Чураївна» в судовому засіданні позовні вимоги за первинним позовом підтримав, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник-адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні зустрічні позови підтримали, просили їх задовольнити. В задоволенні первинного позову просили відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення первинного позову не заперечувала, в задоволені зустрічних позовів просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

27 вересня 2011 року між КС «Чураївна», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № С09-01/в.

Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 27923 грн. 91 коп. на споживчі потреби на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит кредитодавцю.

Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов'язаний видати кредит позичальнику протягом 2 робочих днів з дня підписання договору, але не раніше оформлення необхідного забезпечення виконання зобов'язання за договором.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору, строк дії договору становить 18 фактичних місяців, тобто, з 27 вересня 2011 року по 27 березня 2013 року включно, але не меншим, ніж строк виконання сторонами своїх обов'язків за ним.

Пунктом 2.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути кредит та проценти за його використання до 27 березня 2013 року, тобто в кінці строку дії цього договору.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) встановлюється виходячи з відсоткової ставки 82% річних за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом.

Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено, що сторони домовилися про погашення кредиту та процентів за ним згідно графіка погашення - до 27 числа кожного місяця.

Пунктом 7.3.1. кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право достроково розірвати договір кредиту, достроково стягнути кредит повністю та проценти за весь термін фактичного користування кредитом, а також звернути стягнення на майно позичальника, предмет застави, при настанні одного з наступних фактів: створенні простроченої заборгованості більше ніж один календарний місяць; створенні небезпечної заборгованості з будь-яких обставин; використання кредиту не за призначенням; створення реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором; у випадку тяжкої хвороби, настання інших обставин, які не залежать від волі позичальника, та які перешкоджають виконання ним умов цього договору.

Відповідно до п.8.1. кредитного договору, в разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх платіжних і інших зобов'язань, він зобов'язаний виконати невиконані або неповністю виконані зобов'язання, сплатити подвійні проценти та пеню в розмірі 1% за добу від суми непогашеної заборгованості та процентів згідно графіка платежів.

Пунктом 8.2. кредитного договору передбачено, що при розірванні кредитного договору з підстав, вказаних в п.7.3.1., позичальник додатково, крім пені, сплачує штраф в розмірі 50% від загальної суми неповернутого кредиту.

Вказаний кредитний договір підписаний представником КС «Чураївна», ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2

Факт отримання ОСОБА_1 коштів сумі 27923 грн. 91 коп. підтверджується видатковим касовим ордером №2148 від 27 вересня 2011 року. У вказаному ордері мається особистий підпис ОСОБА_1 про одержання коштів та данні її паспорта.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 27 вересня 2011 року між ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС «Чураївна» укладено договір поруки № С09-01/в, згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_1, що виникають із кредитного договору № С09-01/в від 27 вересня 2011 року, укладеного між КС «Чураївна» та ОСОБА_1

Вказаний договір поруки підписаний представником КС «Чураївна» та ОСОБА_1 У графі «Екземпляр договору отримав» мається підпис ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед КС «Чураївна» станом на 2 грудня 2013 року становить 402641 грн. 54 коп., з яких: 27136 грн. 07 коп. - заборгованість по кредиту; 87028 грн. 63 коп. - заборгованість по відсоткам; 288476 грн. 84 коп. - пеня за кожен день прострочення платежу, починаючи з 2 грудня 2012 року.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, КС «Чураївна» 10 лютого 2012 року звернулася з вимогою до позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про дострокове повернення кредитних коштів сплати пені та розірвання кредитного договору. Вказані вимоги отримані відповідачами 13 лютого 2012 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Таким чином, кредитна спілка скористалася своїм правом дострокового повернення кредитних коштів.

Умови кредитного договору № С09-01/в від 27 вересня 2011 року свідчать про те, що строк остаточного повернення кредиту може бути змінений, тобто кредитна спілка має право достроково вимагати повернення всього кредиту, відсотків та штрафних санкції.

Так пунктом 7.3.1. кредитного договору визначено, що що кредитодавець має право достроково розірвати договір кредиту, достроково стягнути кредит повністю та проценти за весь термін фактичного користування кредитом, а також звернути стягнення на майно позичальника, предмет застави, при настанні одного з наступних фактів: створенні простроченої заборгованості більше ніж один календарний місяць; створенні небезпечної заборгованості з будь-яких обставин; використання кредиту не за призначенням; створення реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором; у випадку тяжкої хвороби, настання інших обставин, які не залежать від волі позичальника, та які перешкоджають виконання ним умов цього договору.

З вимоги про невиконання грошового зобов'язання від 10 лютого 2012 року, яке направлено на адресу ОСОБА_2 вбачається, що кредитна спілка запропонувала поручителю ОСОБА_2 з'явитися в КС «Чураївна» і сплатити заборгованість за кредитом протягом 3 діб з моменту отримання вказаного листа.

Вказану вимогу ОСОБА_2 отримала 13 лютого 2012 року.

Частина 4 статті 559 Цивільного кодексу України визначає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Порука також припиняється у зв'язку із закінченням строку, який надається кредитору для пред'явлення вимоги поручителю. Вказаний строк може бути передбачений в договорі (договірний строк) або визначений в законі (законний строк).

За відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України. Законний строк може бути різної тривалості: 6 місяців - для зобов'язань з визначеним строком виконання та 1 рік - для зобов'язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

В зв'язку з вищевикладеним, договір поруки діє до виконання основного зобов'язання 27 березня 2013 року. Цей строк може бути змінений шляхом надсилання боржнику вимоги про дострокове виконання основного зобов'язання (п. 3.7.1. Кредитного договору).

Кредитна спілка 10 лютого 2012 року надіслала вимоги боржнику та поручителю, змінивши тим самими строк виконання основного зобов'язання, але боржником вона виконана не була.

Таким чином, строк виконання зобов'язання у поручителя ОСОБА_2 настав 17 лютого 2012 року. ( на 3 добу після отримання нею вимоги).

У зв'язку з цим суд вважає, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором змінився з 27 березня 2013 року на 17 лютого 2012 року, і КС «Чураївна» не пред'явила до поручителя ОСОБА_2 позов протягом шести місяців з моменту невиконання вимоги про дострокове повернення грошових коштів боржником ОСОБА_1, у зв'язку з чим договір поруки № С-09-01/в, укладений 27 вересня 2011 між ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС «Чураївна» є припиненим.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до КС "Чураївна", ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, припинення зобов'язання поруки, в частині припинення договору поруки № С-09-01/в, укладеного 27 вересня 2011 між ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС «Чураївна».

Суд не вбачає до задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 в частині визнання недійсним договору поруки, оскільки в порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України не надано доказів того, що під час укладання вказаного правочину її волевиявлення було відсутнім.

Враховуючи, що договір поруки № С-09-01/в, укладений 27 вересня 2011 між ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС «Чураївна» є припиненим, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 2 грудня 2013 року слід стягнути саме з ОСОБА_1

Вирішуючи, який саме розмір грошових коштів слід стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Чураївна», суд виходить з наступного.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 27136 грн. 07 коп; заборгованість за відсотками становить 87028 грн. 63 коп.

Крім того, відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 нарахована пеня за кожен день прострочення платежу, починаючи з 2 грудня 2012 року, яка становить 288476 грн. 84 коп.

Проте, виходячи з рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах третій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи я захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якому наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених „Керівних принципах для захисту інтересів споживачів" визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Оскільки розмір нарахованої кредитною спілкою пені перевищує розмір процентів за користування кредитом, та, враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішеннями суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 50000 грн.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь КС «Чураївна» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 164164 грн. 70 коп. (27136 грн. 07 коп. + 87028 грн. 63 коп. + 50000 грн.)

У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку частково задовольнити позов КС «Чураївна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Чураївна» заборгованість за кредитним договором в сумі 164164 грн. 70 коп.

Крім цього суд вважає, що не можуть бути задоволений зустрічний позов ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору № С-09-01/в, укладеного 27 вересня 2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Права споживача в разі отримання ним продукції в кредит передбачені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіанти повернення кредиту. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які відсотки та інші вартісні елементи кредиту, які не були зазначені у договорі. Споживач має право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин, перебіг даного строку розпочинається з моменту вручення споживачеві примірника укладеного договору.

Тобто споживачеві лише пропонуються умови, а якщо він не погоджується, може знайти інші, кращі.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідачів про те, що умови оскаржуваного кредитного договору є несправедливими, порушують права споживачів, договір кредиту укладений без надання ОСОБА_1 повної та достовірної інформації про умови кредитування, оскільки в кредитному договорі ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила умови надання та повернення кредиту, тривалий час сплачувала заборгованість за кредитним договором, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, частковим погашення кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджено, що остання в повному обсязі ознайомлювалась з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняла на себе зобов'язання щодо його виконання.

При укладенні спірних правочинів не існувало ніяких умов, які б примусили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах.

В день підписання оспорюваного правочину ОСОБА_1 отримала їх примірники, що давало їй додаткову можливість детально вивчити їх умови та в разі незгоди з ними відмовитись від даної послуги, однак ОСОБА_1 використала кредитні кошти на свій розсуд.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона уклала кредитний договір на вкрай невигідних для себе умовах, та в стані сильного душевного хвилювання через смерть батьків, не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним оскільки мати ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 а батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами.

Крім того, на момент укладання кредитного договору 27 вересня 2011 року, КС «Чураївна» була зареєстрована як фінансова установа ( свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 29 квітня 2005 року) та мала ліцензію на надання фінансових послуг.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь КС Чураївна необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 1641 грн. 64 коп. судового збору.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з КС «Чураївна» на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору при подачі зустрічного позову в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 543, 553, 554, 629, 1054 ЦК України, ст.11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Кредитної спілки "Чураївна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Чураївна" заборгованість за кредитним договором №С09-01/в від 27 вересня 2011 року в сумі 164164 грн. 70 коп. та 1641 грн. 64 коп. судового збору, а всього 165806 грн. 34 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Чураївна" про визнання недійсним договору споживчого кредитування відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Чураївна", ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, припинення зобов'язання поруки задовольнити частково.

Визнати припиненим договір поруки №СО09-01/в, укладений 27 вересня 2011 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Чураївна».

Стягнути з Кредитної спілки "Чураївна" на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Повний текст рішення суду виготовлено 16 лютого 2015 року

Головуючий: Р. В. Демчик