Єдиний унікальний номер 229/2582/14-ц Номер провадження 22-ц/775/59/2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Жарової Ю.І., суддів Маширо О.П., Санікової О.С.

при секретарі судового засідання Хоміч Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківськоо міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення завдатку в рахунок купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

До Дружківського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завдатку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між позивачем та відповідачем існувала усна домовленість про продаж відповідачем позивачеві квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. В рахунок чого позивач сплатила відповідачеві грошову суму в розмірі 87700 грн. в якості завдатку. Так позивачем було передано позивачеві грошові кошти 03 грудня 2012 року, 30 січня 2013 року, 03 серпня 2013 року, 03 жовтня 2013 року, 24 грудня 2013 року та у травні 2014 року в загальному розмірі 87700 грн. Згідно із вказаною домовленість позивачеві лишилося сплатити позивачеві ще 36100 грн. Але остання відмовилася продавати квартиру та відмовляється повертати сплачені їй кошти. Тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом, в якому просить стягнути із відповідача суму сплаченого завдатку в розмірі 87700 грн., судовий збір в розмірі 877 грн., та оплатити послуги адвоката в сумі 1500 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 суму авансу сплачену за квартиру в розмірі 87700 грн., судовий у 243 грн. 60 коп. та 633 грн. 40 коп., витрати на надання правової допомоги в розмірі 535 грн. 92 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів у спростування позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Дружківського міського суду Донецької області, відповідач по справі, ОСОБА_1 подала до апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що між нею та позивачем не було ніяких зобов'язань про продаж квартири, про що свідчили б будь-які документи, а також розписок про отримання та повернення нею грошей. Розписку від 03.12.2012р. позивач писала сама, в розписці від 30.01.2013р. ОСОБА_2 вказала, що надала завдаток у сумі 35000 грн., а в дійсності це відповідач надала позивачеві 35000 грн., але не побачила, що замість слова «взяла» позивач написала слово «дала». Посилається на те, що вона є хворою людиною та не розуміла, що коїться у суді. Крім того, вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з неї суму витрат на правову допомогу, оскільки в позовній заяві такої вимоги заявлено не було.

До судового засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила на адресу апеляційного суду телеграму, в якій зазначила, що у судове засідання з'явитися не може, просила прийняти рішення без її участі.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що 03 грудня 2012 року позивачем ОСОБА_2 було передано відповідачці гроші в сумі 12000 грн., 30 січня 2013 року гроші в сумі 35000 грн., 03 серпня 2013 року в сумі 5700 грн., 02 жовтня 2013 року 9000 грн., 24 грудня 2013 року 5000 грн., 11 січня 2014 року 7000 грн. та в травні 2014 року 14000 грн. (а.с. 3).

Вказані грошові кошти були передані відповідачці у якості розрахунку за купівлю квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як в судовому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції пояснила відповідач, вона отримала від ОСОБА_2 87700 грн. у якості завдатку за майбутній продаж належної їй квартири за адресою АДРЕСА_3. В підтвердження цього суду надано розписки, оформлені відповідачкою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору.

Згідно із ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_3, який би за своїм змістом та формою відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору 87700 грн. є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони були надані.

Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, повинна у порушенні зобов'язання має відшкодувати другій стороні збитки у сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, належним чином перевіривши докази, дійшов вірного висновку щодо зобовязання відповідача повернути позивачеві аванс в розмірі 87700 грн., тобто в тому розмірі в якому він передавався.

Посилання відповідача, що між нею та позивачем не було ніяких зобов'язань про продаж квартири, розписку від 03.12.2012р. позивач писала сама, в розписці від 30.01.2013р. ОСОБА_2 вказала, що надала завдаток у сумі 35000 грн., а в дійсності це відповідач надала позивачеві 35000 грн., але не побачила, що замість слова «взяла» позивач написала слово «дала», не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки спростовуються поясненнями відповідача, наданими нею особисто під час судового засідання, що підтверджується технічною фіксацією судового процесу, яка здійснювалася на комплексі «Камертон».

Також довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі вимоги позивача відсутні у вимогах, викладених у позовній заяві, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки під час судового засідання, представником позивача було заявлено відповідне клопотання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу та надані необхідні докази. Вказане клопотання було вирішено в судовому засіданні, що також підтверджується технічною фіксацією судового процесу, яка здійснювалася на комплексі «Камертон».

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

У відповідності із вимогами ст. 308 ЦПК України , апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без зміни , якщо зазнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді