Справа № 443/1045/14 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/1603/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3375.00 грн. майнової матеріальної шкоди та 20000.00 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 243,60 грн. в рахунок сплати судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що позивачка всупереч вимогам чинного законодавства України не вказала, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім того, позивачка, вимагаючи відшкодування майнової ї та моральної шкоди, не довела наявності причинного зв"язку між шкодою і вчиненим відповідачкою протиправним діянням, її вину у заподіянні. В оскаржуваному рішенні не зазначено мотивів, з яких виходив суд, стягуючи частково в користь позивача 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не наведено жодних доказів на підтвердження того, якими саме неправомірними рішеннями, діями чи протиправною поведінкою вона завдала ОСОБА_3 душевних страждань, та в чому полягає її вина в заподіяні моральної шкоди. Крім цього відповідач вважає, що додані до позовної заяви копії медичних документів жодним чином не підтверджують наявності причинного зв"язку між шкодою і вчиненням нею протиправним діянням та вини в її заподіяні. З наведених підстав просить оскаржуване рішення в частині задоволення позову про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на її користь 800.00 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачкою, позивачці було завдано моральну шкоду, яка підлягає стягненню з врахуванням глибини, тривалості фізичних і душевних страждань потерпілої, ступеня вини винної особи, її майнового стану, з врахуванням вимог розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 13.03.2014 року, що набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_2 засуджено за те, що вона 15.03.2011 року приблизно 0 09 год.30 хв. в с. Ліщин Жидачівського району Львівської області в приміщенні Ліщинської ЗОШ 1-11 ст., в кабінеті учительської під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла руками легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді синців на шиї та ОСОБА_3 - у вигляді укусу 1- го пальця лівої кисті, та фізичний біль, відштовхуючи потерпілих від себе. Висновком судово - медичного експерта №152 від 26.12.2011 року,на підставі медичних документів та даних огляду вбачається, що у потерпілої ОСОБА_3 виявлено один рубець на лівій кисті, який є слідом загоєної рани у минулому. Рана могла утворитися внаслідок укусу зубами людини 15.03.2011 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої щодо членів її сім"ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування.

З вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 13.03.2014 року, вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідачки ОСОБА_2 позивачці було заподіяно умисне легке тілесне ушкодження.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 800.00 грн. на відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, визначаючи її розмір, суд першої інстанції вірно керувався положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року, врахував глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, яких внаслідок неправомірних дій відповідачки зазнала позивачка, яка є інвалідом 11 групи, те, що внаслідок неправомірних дій відповідачки були порушені її життєві зв"язки, вона змушена була прикладати зусиль для нормалізації свого життя, що потребувало певних зусиль, з врахуванням вимог розумності і справедливості, майнового стану відповідачки, яка є пенсіонером, вірно визначив розмір моральної (немайнової) шкоди .

За наведених вище обставин колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру на відшкодування завданої ОСОБА_3 моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність безпосереднього зв"язку між неправомірними діями ОСОБА_2 та завданням моральної шкоди, наявністю вини відповідачки у завданні позивачці моральної шкоди, є безпідставними, і такі спростовуються вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 13.03.2014 року.

Визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди відповідає обставинам справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

За вищенаведеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 безпідставними, такими, що не спростовують правильних висновків суду.

Рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди нею не оскаржувалося, а відтак з врахуванням положень ст. 303 ЦПК України законність та обгрунтованість рішення суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.