Справа № 617/160/15-ц
Провадження № 2/617/144/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

при секретарі Борщ Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вовчанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2015 року звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 21 січня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вовчанського РУЮ Харківської області (далі - ВДВС) Тіщенко В.О. був складений Акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на рухоме майно (меблі), які належить їй на праві приватної власності, що може підтвердити чеками та кредитним договором, а саме: диван зі штучної шкіри темно-коричневого кольору, килим світлого кольору розміром приблизно 1,5 м на 2,5 м, електричний камін коричневого кольору дерев'яний, диван світло-коричневого кольору роздвижний з дерев'яними бильцями, трюмо світло-коричневого кольору дерев'яне, комод світло-коричневого кольору дерев'яний, телевізор SONY чорного кольору та вітальню з дерева світло-коричневого кольору, яка складається зі шафи, дзеркала, тумби, які розташовані в будинку АДРЕСА_1.

Вважала, що накладення арешту на її майно (меблі) є незаконним, просила виключити з опису та звільнити з під арешту вказані меблі, судові витрати покласти на ВДВС.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначили, що опис та арешт майна відбувався без участі понятих. ОСОБА_1 не вказувала на описані речі, як на такі, що належали її сину ОСОБА_2

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначили, що 21 січня 2015 року державним виконавцем було здійснено виїзд на місце реєстрації боржника ОСОБА_2 для перевірки його майнового стану по АДРЕСА_1. Зі слів господарки домоволодіння - ОСОБА_1, яка є матір'ю боржника, було описане майно належне останньому, накладений арешт на вказане майно. Зазначені виконавчі дії відбувались за участю понятих ОСОБА_6, ОСОБА_5, стягувача ОСОБА_3 та власниці домоволодіння - ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_2 під час судового розгляду заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки описане державним виконавцем майно належить саме його матері ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_3 під час судового розгляду просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що 21 січня 2015 року за його участю, як стягувача та участю понятих, по АДРЕСА_1 було описане на накладений арешт на майно, належне саме боржнику ОСОБА_2 Державний виконавець проводив опис саме того майна, на яке зазначала власниця домоволодіння ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження серії ВП № 44872714, приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2014 року приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 131700 грн. 00 коп. (а.с. 11).

Постановою державного виконавця ВДВС від 25 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом.

Згідно акту опису й арешту майна від 21 січня 2015 року, державним виконавцем ВДВС Тіщенко В.О. у домоволодінні № АДРЕСА_1 було описано й накладено арешт на:

- диван зі штучної шкіри, темно-коричневого кольору;

- килим світлого кольору розміром приблизно 1,5 м. на 2,5 м.;

- електричний камін коричневого кольору дерев'яний;

- диван світлокоричневого кольору роздвижний з дерев'яними бильцями;

- трюмо світлокоричневого кольору дерев'яне;

- комод світлокоричневого кольору дерев'яний;

- телевізор SONY чорного кольору;

- вітальню з дерева світлокоричневого кольору, яка складається зі шафи, дзеркала,

тумби;

Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Допитані під час судового розгляду в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зазначили, що вони були присутніми при виконавчій дії 21 січня 2015 року на території домоволодіння № АДРЕСА_1. Було описане майно на яке вказала мешканка будинку ОСОБА_1, як на майно належне її сину ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 21 січня 2015 року проводився опис й арешт майна за місцем проживання її свекрові ОСОБА_1

Згідно Акту опису й арешту майна від 21 січня 2015 року, будь-яких зауважень або заяв з боку осіб, що були присутніми під час опису майна і розпорядження за ними державного виконавця не надходило.

На підтвердження належності описаного майна саме ОСОБА_1, остання надала договори на виконання робіт серії МБП № 10/0980/06/09 від 01 червня 2009 року, серії МБП № 01/1280/01/10 від 20 січня 2010 року відповідно та акти виконаних робіт від 01 вересня 2009 року та 20 березня 2010 року, а також накладну № 76 та товарний чек № 375.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень даних в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відповідно до роз'яснень даних в постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідачем у справі зазначила ВДВС, а боржника та стягувача - третіми особами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів та інших органів і посадових осіб. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

В процесі виконання виконавчого напису, державний виконавець ВДВС відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року за N 74/5, здійснила опис та арешт майна боржника - ОСОБА_2

ОСОБА_1 оспорила належність ОСОБА_2 спірного майна і просила описане майно виключити з опису та звільнити з-під арешту. Тому відповідачами у справі повинні бути залучені боржник та стягувач - особа, в інтересах якої вчинено виконавчу дію, а не ВДВС, який лише здійснює виконання судового рішення.

ВДВС не може бути відповідачем у даній справі, оскільки він не є власником спірного майна, чи претендентом на таке.

Згідно ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, під час розгляду справи роз'яснював позивачу право заявити клопотання про залучення до участі в справі належних співвідповідачів.

Відповідного клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідачів боржника та стягувача - ОСОБА_1 не заявила. Суд позбавлений можливості залучити до участі в справі належних співвідповідачів, оскільки це є прерогативою саме позивача по справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, як пред'явлених до неналежного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Вовчанський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду.

Суддя -