Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Кравченко О.Ю. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№234/8136/1-ц4
17 березня 2015 року Справа № 22ц/778/1522/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Кримська О.М., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - Маруєва Т.В. адвокат -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування при виконкомі Краматорської міської ради Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування при виконкомі Краматорської міської ради Донецької області про визначення місця проживання малолітньої, посилався на те, що з червня 2009 року перебував з відповідачем у не зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення сімейних відносин між ними не вирішено питання щодо місця проживання сина. Тому просив визначити місце проживання сина саме з ним.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17.12.2014 року позовні вимоги відхилені з підстав відсутності спору у заявлених правовідносинах.

У скарзі заявник просив скасувати зазначене рішення, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті у цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду і ухвалює нове рішення, у зв'язку з неправильним з'ясування судом норм матеріального права.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно зі ст.160,161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч.1 ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дітей має свою специфіку, оскільки діти, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено районним судом, сторони мали сімейні стосунки без реєстрації шлюбу, від якого мають сина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Із матеріалів справи також можна дізнатись, що до заявлення спору сторони разом мешкали у належній відповідачу квартирі АДРЕСА_1.

Малолітній хлопчик має зареєстроване місце проживання за згаданою адресою (а.с.13).

Із висновку Органу опіки та піклування та акту обстеження місця проживання дитини слідує, що, з літа 2014 року, малолітній син сторін проживає разом з батьком (позивачем) у будинку його батьків по АДРЕСА_2. Мати дитини мешкає окремо (а.с.52,53).

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх.

Сімейне право закріплює в обов'язковому порядку, що місце проживання дитини визначається тільки виходячи з її інтересів.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд відзначає, що принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Проте, у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка має силу закону, про такий привілей матері уже не йдеться.

Так п.1 ст.9 продиктовано, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути зокрема у разі , коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, із наведеного слідує, що перевага матері перед батьком не може й не повинна бути пріоритетом у цьому спорі.

Діти - це особлива соціально-демографічна група населення віком від народження до 18 років, яка має свої специфічні потреби, інтереси та права.

Декларація прав дитини - документ, що регулює становище дитини в сучасному суспільств проголошується, що дитині, незалежно від кольору шкіри, мови, статі, віри, законом повинен бути забезпечений соціальний захист, надані умови та можливості, що дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. У соціальному відношенні висунуто вимоги щодо створення умов для здорової та нормальної життєдіяльності дитини, гарантування її свободи та гідності. Дитина повинна бути першою серед тих, хто одержує захист і допомогу, а також захищеною від недбалого ставлення до неї.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Натепер хлопчик проживає в будинку разом батьком. За місцем помешкання він має всі необхідні побутові умови для гідного існування (висновок служби та акт обстеження).

Заявник зайнятий роботою. Щомісячно отримує заробітну плату (а.с.50).

До його виховання долучається бабуся чим безумовно підсилюється й забезпечується родинний затишок для дитини й сприяє підвищенню загального розвитку особистості хлопчика, зберігається психологічне здоров'я в самому повному обсязі (Акт,Висновок а.с.52,53).

У підсумку, за місцем проживання батька реально забезпечені стабільні умови життя дитини, що відповідає інтересам хлопчика.

Сукупність наведених фактів суд залишив поза увагою, а отже висновки суду щодо спору не можна визнати обґрунтованими.

Керуючись ст.309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17.12.2014 року у цій справі скасувати з ухваленням нового рішення.

Заявлені позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: