АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/2058/15 Головуючий 1-ї інстанції - Риков М.І.
Справа № 2-616/884/14 Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Пономаренко Ю.А.

суддів - Черкасова В.В., Кукліної Н.О.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 про звільнення її від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 16 травня 2014 року і до досягнення дітьми віку повноліття з дня звернення до суду.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13 червня 2014 року з неї стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей. На той час вона виїжджала до Росії на заробітки. Проте, з листопада 2014 року і по теперішній час сторони мешкають разом в одній квартирі з дітьми, які перебувають на їх сумісному утриманні, але ОСОБА_2 продовжує отримувати від неї аліменти.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, оскільки всі витрати по вихованню дітей несе саме батько.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, невідповідність висновків суду з обставинами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив з того, що позивачем та його представником не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували дані обставини і надали суду можливості звільнити її від сплати аліментів на утримання дітей на підставі ст.188 СК України, або припинити стягнення аліментів на підставі ст.190 СК України. Крім того суд обґрунтовано послався на те, що до даних правовідносин не може застосовуватися ст.273 СК України, яка розташована в главі 22 СК України, та передбачає обов'язки по утриманню інших членів сім'ї та родичів, та на яку посилається позивач в своїй позовній заяві.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2014 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи із 16 травня 2014 року і до досягнення дітьми віку повноліття. Даним судовим рішенням встановлено, що діти знаходяться на утриманні батька ОСОБА_2 Позивачка не має можливості повністю утримувати дочку.

Під час ухвалення рішення суд, за нормою ч.І ст.214 ЦПК України, вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цим правовідносин.

Із матеріалів даної справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про звільнення її від сплати аліментів та припинення стягнення аліментів у зв'язку з тим, що вона стала проживати разом з дітьми, посилаючись при цьому на вимоги ст.273 Сімейного кодексу України.

Підстави звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину, або припинення права на аліменти передбачені ст.ст.188, 190 СК України, а саме: дохід дитини набагато перевищує доходи батьків і забезпечує повністю її потреби або укладення батьками договору про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно дитині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що позивачем та його представником не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували дані обставини і надали суду можливості звільнити її від сплати аліментів на утримання дітей на підставі ст.188 СК України, або припинити стягнення аліментів на підставі ст.190 СК України.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до даних правовідносин не може застосовуватися ст.273 СК України, яка розташована в главі 22 СК України, та передбачає обов'язки по утриманню інших членів сім'ї та родичів, та на яку посилається позивач в своїй позовній заяві.

З огляду на те, що законодавцем чітко визначені підстави для припинення права на аліменти на дитину або звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення та припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1, оскільки позивач у відповідності до ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів, які б могли бути підставою для звільнення її від сплати аліментів.

Таким чином, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення її від сплати аліментів та припинення стягнення аліментів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, ст.307 п.1 ч.1, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -