Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1246/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.05.2015смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., при секретарі Куш О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт.Доманівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановська Світлана Михайлівна, про визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Лацановська С.М., просила суд визнати договір дарування житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті в 2006р. діда ОСОБА_4, та у травні 2013р. - її батька ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_1. її бабка ОСОБА_6, яка до цього хворіла: у січні 2013р перенесла інсульт, втратила рухливість кінцівок, втратила зір, погано розмовляла і потребувала строннього догляду. Вказала, що у бабки спостерігалися психічні розлади, які проявлялися у вигляді відмови від лікування, побоювалася отруєння, не визнавала позивачку, як єдину онуку та її сина-правнука, якого раніше довгий час доглядала. На погляд позивачки, хвора не давала своїм діям правильної оцінки, весь час знаходилася у будинку, а тому вважає, що на час укладання договору дарування бабка хворіла та мала психічні розлади здоров"я, внаслідок чого не могла усвідомлювати свої дії, керувати ними та передбачати їх наслідки. Позивач вказує, що спочатку вона доглядала за бабусею, але потім остання перестала з нею спілкуватися, почала її боятися. Після смерті бабки звернулася за оформленням спадщини до нотаріуса, де й дізналася, що будинок та земельна ділянка подаровані відповідачці 04.03.2014року, договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Лацановською С.М. Посилаючись на ст. ст. 203, 216 ч.1, 225 ч.1, 717 ЦК України, просить визнати оспорюваний договір недійсним.

У судовому засіданні перед судовими дебатами позивач та її представник уточнили позовні вимоги, вважають, що договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, вчинений під впливом помилки, оскільки укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином і не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним згідно ч.5 ст.203 ЦК України. Договір дарування не виконувався сторонами: дарителька не передала обдарованій будинок, в якому продовжувала проживати, а обдарована взамін доглядала за бабкою, лікувала її, забезпечувала всим необхідним. На погляд позивача та її представника, договір укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є укладеним внаслідок помилки, так як мав всі ознаки оплатного договору довічного утримання, адже ні дарувальник не вжила жодних заходів аби реально передати дарунок, ні сама обдарована реально не скористалась своїми правами на подарунок. Оскільки оспорюваний договір вчинений, на погляд позивачки, під впливом помилки, порушує її права, тому просить визнати його недійсним.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові та письмовій заяві, просили їх задовольнити, підкресливши, оскільки з моменту посвідчення договору дарування ОСОБА_6 продовжувала проживати у відчуженому будинку, який не передала обдарованій, а остання не прийняла від дарительки будинок, вказане, на їх погляд, є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 позов не визнали, підкресливши, що відповідачка являється племінницею чоловіка померлої ОСОБА_6, яка на прохання тітки доглядала за нею до смерті, а також здійснила поховання. Перебуваючи в здоровому розумі та розуміючи наслідки цього правочину, про які ОСОБА_6 було роз*яснено приватним нотаріусом, вона подарувала їй будинок та присадибну земельну ділянку, а тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Лацановська С.М. суду пояснила, що в жовтні-листопаді 2013 року до неї звернулася ОСОБА_6 з приводу посвідчення договору дарування будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій він розташований. Вона витребувала всі необхідні документи, перевірила дієздатність, правоздатність сторін та їх волевиявлення. Ніяких сумнівів щодо здатності ОСОБА_6 розуміти свої дії та керувати ними у неї не було. Наміру дарувати будинок онучці ОСОБА_6 не висказувала. Власноручно підписувала договір, що спростовує пояснення позивачки та її представника, що бабка нічого не бачила. Вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним вказаного договору. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши сторони, представників сторін, третю особу, показання свідків, дослідивши письмові матеріали, з*ясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, і цього не заперечували сторони в судовому засіданні, що власником будинку АДРЕСА_1 на момент укладання договору дарування була ОСОБА_6 Також встановлено, що 04.03.2014р. між ОСОБА_6 (дарувальником) та ОСОБА_2 (обдарованою) укладено договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_6 передала безоплатно у власність (подарувала), а ОСОБА_2 прийняла у власність (у дар) житловий будинок АДРЕСА_1, Миколаївської області. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Лацановською С.М., зареєстровано у реєстрі за №232, підписано в присутності приватного нотаріуса, особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено.

За статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; статтею 317 ч.1 ЦК передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Статтями 717, 718 ЦК України передбаченко, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність; дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до ст.719 ЦК договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з тексту договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Лацановською С.М. 04.03.2014р. та зареєстрованого в реєстрі за №232, відчужуваний житловий будинок належав ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, виданого

Доманівською держнотконторою 01.02.2007р. за реєстром №67. Також разом із житловим будинком ОСОБА_6 відповідно до договору дарування подарувала земельну ділянку площею 0,0973га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за тією ж адресою, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, набута нею у власність в результаті реалізації права на приватизацію та зареєстрована 18.02.2014р. реєстраційною службою Доманівського РУЮ, номер запису про право власності НОМЕР_2, реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна НОМЕР_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивачка та її представник у судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_6 помилялася і мала намір укласти договір довічного утримання, а не договір дарування. За станом свого здоровя, померла була особою, яка перенесла інсульт, внаслідок якого у неї погіршився зір, в момент укладання договору дарування вона не розуміла значення своїх дій та наслідів укладання договору дарування.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ч.1 ст.229 ЦК якщо особа, яка вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом.

Як роз*яснено в п.19 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статтей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Свідки, допитані в судовому засіданні, як з боку позивача, так і за клопотанням відповідача пояснили суду, що ОСОБА_6 після смерті чоловіка проживала із сином, який випивав, з яким мати позивачки розійшлася та який у травні 2013 року помер. Після смерті сина, вона проживала одна, спочатку за бабкою доглядала позивач-онука, яка працювала у лікарні, регулярно провідувала бабку, але потім за ОСОБА_6 доглядала племінниця ОСОБА_2, яка годувала тітку, лікувала її, а згодом і поховала. ОСОБА_9 перенесла інсульт у січні 2013 року, у неї погіршився зір, а тому влітку 2013р. була проведена операція катаракти ока, зір покращився. ОСОБА_6 хворіла, проте поводилася адекватно, постійно ходила в магазин до ОСОБА_2, де її часто бачили свідки.

Отже, суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні не було доведено обставин щодо яких померла помилялася.

Як вбачається з медичних документів, досліджених в судовому засіданні, до укладання договору дарування (04.03.2014р.) і до смерті, ОСОБА_6 хворіла: у січні 2013р. перенесла інсульт, у червні 2013р. в офтальмологічному відділенні Первомайської міської лікарні - проведена операція катаракти лівого ока, результат - задовільний, тому суд не приймає доводи позивача в тій частині, що на момент укладення договору дарування вона втратила зір, а також не розуміла значення своїх дій, у звязку з хворобою.

Відповідно до вимог ст.ст.719,722 ЦК договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Прийняття обдарованою документів, які посвідчують право власності на річ є прийняттям дарунку.

У судовому засіданні було доведено, що відповідачка після укладення договору дарування в приватного нотаріуса отримала свій екземпляр договору, зареєструвала право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташований в смт.Доманівка по вул.Гагаріна,41; технічний паспорт на житловий будинок та будинкова книга на ім"я дарувальника надавались нотаріусу для огляду і повернуті обдарованій, про що свідчить відмітка приватного нотаріуса в договорі дарування (а.с.9-10).

Тому, суд не приймає доводів позивача та її представника в тій частині, що не відбулося передачі предмету договору дарування обдарованій.

Виходячи із встановленого у ході судового розгляду, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач набула у власність житловий будинок та земельну ділянку на законних підставах: відповідно до вимог закону ОСОБА_6 подарувала будинок та земельну ділянку відповідачці ОСОБА_2, не порушуючи чинного законодавства, так як використала право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому відсутні підстави визнання недійсним оспорюваного договору дарування ОСОБА_6 ОСОБА_2 житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0973 га, розташованих по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановська Світлана Михайлівна про визнання недійсним договору дарування ОСОБА_6 ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1, від 04 березня 2014року, зареєстрованого в реєстрі за №232 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду через Доманівський районний суд Миколаївської області до Апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст.294 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 19.05.2015 року.

Суддя : Л. М. Якименко