АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Слободянюк С.В.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Право» про розірвання правочину та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Базіс-Право» в якому, просила розірвати договір № 25/7 про введення в експлуатацію житлового будинку від 12.11.2013 року, укладений між нею та відповідачем та стягнути з останнього на свою користь грошові кошти в розмірі 66 420 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 12.11.2013 року між нею та ТОВ «Базіс-Право», в особі ОСОБА_2 було укладено договір про введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язаня надати їй за плату послуги по оформленню документації щодо введення в експлуатацію зазначеного житлового будинку, а саме: зробити технічний паспорт, технічний звіт, подати Декларацію до Інспекції державного архітектурного будівельного контролю, подати заявку на введення в експлуатацію житлового будинку, одержати декларацію на введення в експлуатацію, подати у БТІ декларацію про введення в експлуатацію та отримати свідоцтво на право власності. На виконання умов договору нею було передано відповідачу кошти в розмірі 3 000 доларів США, строк виконання робіт складав 2 місяці з моменту підписання договору. Проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, що є порушення її майнових прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Справа № 761/17339/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/14895/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що відповідачем порушено п. 2.1 договору, оскільки декларація № КВ5 від 19.02.2014 року на введення в експлуатацію будинку в органах БТІ відсутня, що ставить під сумнів дійсність свідоцтва про право власності на будинок. Крім того, вважає, що акт прийому передачі від 10.07.2015 року, у якому зазначено, що вона не має претензій до відповідача не може бути беззаперечним доказом виконання умов договору, оскільки про те, що документи є підробленими та декларація не була надана вона дізналася після підписання акта.

У судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся а у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Базіс - Право» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір № 25/7 про введення в експлуатацію житлового будинку. За умовами договору позивач замовила, а відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо виконання узгоджувальних робіт по оформленню документації щодо введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання умов договору 12.11.2013 року позивачем були сплачені кошти в розмірі 3 000 доларів США, що підтверджується розпискою директора ТОВ «Базіс-Право».

Згідно з актом прийому передачі від 10.07.2015 року позивач одержала від ТОВ «Базіс- Право» документи, а саме: оригінал заяви ОСОБА_5, оригінал довіреності ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2, оригінал інформаційної довідки з БТІ, оригінал технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, оригінал витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2014 року, оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок, господарські будівлі по АДРЕСА_2. У акті зазначено про те, що ОСОБА_1 не має претензій до ТОВ «Базіс -Право.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання за договором виконав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Пунктом 2.1 договору введення в експлуатацію житлового будинку, укладеного між сторонами, останні передбачили перелік робіт, які зобов`язується виконати відповідач, а саме: зробити технічний паспорт, технічний звіт, подати Декларацію до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю, подати заяву на введення в експлуатацію житлового будинку, одержати деклаорацію на введення в експдуатацію, подати в БТІ декларацію на введення в експлуатацію, отримати свідоцтво про право власності.

Для виконання таких робіт ОСОБА_1 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_2, яка є директором ТОВ «Базіс-Право».

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язку довірителя.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 1002 цього Кодексу повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначала, що незважаючи на те, що вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно та таке право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, видача свідоцтва та державна реєстрації права власності здійснено по фіктивним документах, оскільки відповідач не подав у БТІ декларацію на введення в експлуатацію.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Позивач на підтвердження доводів про те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації не подавалася при оформленні права власності на будинок до суду першої інстанції доказів не подавала.

До апеляційної інстанції позивачкою надано лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, у якому повідомляється, що Департамент не реєстрував декларація про готовність об`єкта до експлуатації: «Реконструйований житловий будинок літ. А, прибудова літ. «А1», мансарда над «А», надбудова 2 поверху над літ. «А-11» та господарські будівлі гараж лід. «Д», сарай лід. «Ж», «А, Г, Б» та ОСОБА_1 не зверталася до Департаменту щодо реєстрації такої декларації. Проте, такий лист датовано 22.10.2015 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, а відтак він і не міг бути врахований при розгляді справи.

Крім того, позивачкою подано до суду апеляційної інстанції копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, де вказано, що ця декларація зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 19.02.2014 року за № КВ 5, мається печатка Інспекції та підпис посадової особи ОСОБА_6

На час розгляду справи об`єкт нерухомості зареєстрований за позивачкою на праві власності. Остання не зверталася з питання скасування свідоцтва про право власності у зв`язку з тим, що таке свідоцтво видане на підставі сфальшованих документів. Так само позивач чи органи, які мають повноваження на видачу документів про право власності на нерухоме майно не зверталися до правоохоронних органів з питання підробки документів та такі факти у встановленому законом порядку не встановлювалися.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді