АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про повернення банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про повернення банківського вкладу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до відділення ПАТ КБ "Приватбанк", що розташоване за адресою: Крим, м. Феодосія із заявою № SAMDNWFD800 вклад "Стандарт", якою просить оформити в ПАТ КБ "Приватбанк" депозитний вклад в розмірі 170 000 доларів США строком до 25 червня 2014 року зі сплатою 9% річних. Пунктом 3 зазначеної заяви встановлено, що у разі закінчення строку дії вкладу клієнт не заявив банку про намір повернути свої кошти, вклад автоматично подовжується ще на один строк(а.с. 13).

Згідно копії квитанції 25 грудня 2013 року позивачем на рахунок № 4814 було внесено грошові кошти в розмірі 170 000 доларів США.

Позивачем на підтвердження звернення до банку з заявою про повернення банківського вкладу надано копію заяви від 20 липня 2014 року, однак підтверджень отримання ПАТ КБ "Приватбанк" цієї заяви надано не було. Копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи не може свідчити про вручення ПАТ КБ "Приватбанк" зазначеної заяви, оскільки дата відправлення рекомендованого листа "15 липня 2014 року"(а.с. 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що позивач не здійснив дій, необхідних за визначеним договором та законодавством порядком, для дострокового його розірвання та отримання вкладу і процентів за ним, а саме не направив відповідачу ПАТ КБ «ПриватБанк» заяв про дострокове розірвання договорів та повернення вкладу, а також з недоведеності позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено йому у задоволенні позову не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Зазначені вище норми ЦК України не суперечать з умовами укладеного сторонами договору та свідчать про те, що розірвання останнього, наступна видача коштів за ним здійснюється виключно за заявою клієнта банку.

Відповідно до умов спірного договору, сторонами було досягнуто згоди про можливість лонгування укладеного договору за наступних умов.

Так, положення п.п. 3,4 укладеного сторонами договору передбачають можливість продовження терміну дії договору за відсутності заяви клієнтів про бажання витребування вкладу.

Пунктами 5,6 договору передбачено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору.

Таким чином, умовами договору визначено порядок виплати коштів у тому числі при достроковому розірванні договору сторони передбачили, що виключно заявою клієнта оформлюється волевиявлення як щодо небажання продовжити термін дії договору, так і щодо дострокового розірвання договору, наслідком чого є обов'язок банку видати кошти за вкладом.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним поза балансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу(депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Відповідно до п. 20.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 року № 492, для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви.

У заяві, яка складається за довільною формою, вкладник - фізична особа, зокрема, має зазначити номер і дату укладання договору банківського вкладу, суму вкладу або його частину, а також зазначити дату, коли банк зобов'язаний повернути кошти вкладнику. Таку заяву вкладник - фізична особа подає до банку у двох примірниках не пізніше ніж за два робочих дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Один примірник заяви з відміткою банку про отримання повертається вкладнику - фізичній особі.

Як видно, позивач не здійснив дій, необхідних за визначеним договором та законодавством порядком, для дострокового його розірвання та отримання вкладу і процентів за ним, а саме не направив відповідачу ПАТ КБ «ПриватБанк» заяв про дострокове розірвання договорів або про отримання вкладів.

Щодо направленої ОСОБА_2 на адресу відповідача заяви від 20.07.2014 року(а.с. 10) про повернення коштів за договором депозиту, остання не може бути розцінена судом, як належна вимога позивача про дострокове розірвання укладених між сторонами договорів банківських вкладів, оскільки за даними поштового повідомлення(а.с. 5) дана заява була направлена відповідачу 15.07.2014 року, що свідчить про суперечність дати заяви та дати відправлення між собою.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду щодо порушення ОСОБА_2 передбаченого законом порядку звернення до банку про розірвання договору банківського вкладу та повернення коштів та недоведеності позову.

Згідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Згідно до п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», за змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Проте, позивач на порушення зазначених вимог закону своєчасно доказів на обґрунтування своїх вимог суду не надав і таким чином, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: