Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-220/08 Головуючий у 1-й інст. Сусловець М.Г.
Категорія 20 Доповідач Григорусь Н. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання Церпіцької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Новоград-Волинського міжрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2008 року, -

встановила:

У грудні 2007 року Новоград-Волинській міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 11.05.2007 року між ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу на підставі ст. 203, 215, 362 ЦК України.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міжрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2008 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 11.05.2007 року між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу (в реєстрі за № 677).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення. Зокрема, суд першої інстанції не залучив її до участі у розгляді справи та не звернув увагу на те, що договір укладено бабусею, а відтак згоди органу опіки та піклування не потребувалось.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належало 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.09.1990 року (а.с. 9- зворот). Решта 44/100 вказаного будинку на праві власності належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 21.01.1990 року (а.с. 10, 13-зворот).

З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2007 року між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу вказаної частини житлового будинку (а.с. 11-13).

Як встановлено судом і не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_4 була одноособовим власником 56/100 житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно з довідкою № 2491 від 10.09.2007 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 (власник), ОСОБА_10, неповнолітні: ОСОБА_1, 1992 року народження, ОСОБА_3, 1998 року народження та ОСОБА_2, 1999 року народження - онуки власника будинку, а також їх батьки: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 4, зворот, том 1). Матеріали справи свідчать, що неповнолітні онуки ОСОБА_4 не були позбавлені батьківського піклування, не були стороною оскаржуваного договору та співвласниками житлового будинку. Разом з тим, згідно з довідкою № 1144 станом на жовтень 2007 року у будинку АДРЕСА_2 зареєстрованих осіб не має (а.с. 155, том 1).

20 червня 2012 року ОСОБА_4 - відповідач по справі - померла (а.с. 20, том 2).

10.12.2012 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_11, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 19, зворот, а.с. 22, том 2) з 25.03.2008 року.

19 липня 2014 року ОСОБА_11 помер (а.с. 31, том 2). Після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом строк ніхто не звернувся. Спадкова справа № 47/2014 до майна померлого ОСОБА_11 відкрита за заявою (вимогою-претензією) ОСОБА_13 від 01.09.2014 року та містить заяву (вимогу-претензію) ОСОБА_14 від 08.09.2014 року (а.с. 29-40, том 2). Крім того, 22.01.2015 року до нотаріальної контори звернулась позивач ОСОБА_1, в інтересах якої було заявлено позов, із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_11 (а.с. 74, том 2). Згідно даної заяви ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 74, том 2).

Разом з тим, прийняте по справі рішення хоча безпосередньо стосується прав та обов'язків покупця за спірним правочином ОСОБА_5, проте остання була залучена до участі в справі лише в якості третьої особи.

Крім того, апелянт ОСОБА_6 набула право власності на спірну частину житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2007 року. 27.10.2007 року укладено договір про поділ часток житлового будинку в натурі, укладений між співвласниками житлового будинку № 12 по провулку Зарічному, 12 в місті Новоград-Волинський ОСОБА_6 та ОСОБА_15, якій належало 44/100 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2007 року (а.с. 208-209).

Беручи до уваги, що прийняте заочне рішення безпосередньо стосується прав та обов'язків ОСОБА_6, як набувача та власника житлового будинку, проте остання до участі у справі взагалі залучена не була.

Щодо посилання позивача на відсутність згоди іншого співвласника на відчуження ОСОБА_4 спірної частини будинку, як на підставу визнання правочину недійсним (тобто на порушення переважного права купівлі) слід зазначити наступне.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що у разі якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної часткової власності, суд на підставі статей 358, 361 та 362 ЦК України відповідно до частини другої статті 35 ЦПК залучає до участі в справі про визнання такого правочину недійсним усіх співвласників. Недотримання вимог ст. 362 ЦК України у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним. Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обов'язків покупця.

Разом з тим, ОСОБА_9, як співвласник будинку, також до участі у розгляді справи залучений не був.

За таких обставин, коли судом було прийняте рішення з порушенням норм процесуального права, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості притягнення до участі у справі належних відповідачів, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог. Одночасно суд роз'яснює позивачеві, що дане рішення не перешкоджає зверненню до суду із позовною заявою на загальних підставах із залученням усіх відповідачів.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2008 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді