АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/835/2015 Головуючий в 1 інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року про відкриття провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАВІА БУД» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАВІА БУД» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2014 року відкрито провадження в даній справі.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Дарницького районного суду м. Києва. Вказувала на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, суд безпідставно відкрив провадження в даній справі, оскільки відповідач ТзОВ «ЛАВІА БУД» є юридичною особою, а тому даний спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

До апеляційного суду скаржник та її представник не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно з п. 40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частина перша статті 113 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред'явлено позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачів за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1

Так, з відомостей наведених в довідці з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва (а.с. 72).

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що Дарницький районний суд м. Києва прийшов до вірного висновку, що при визначенні підсудності даної справи можливо застосовувати правила загальної підсудності з врахуванням ст. 113 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, про те, що справа повинна розглядатись в порядку господарського судочинства, колегія суддів не приймає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах зокрема, що виникають при укладенні, зміні, розірванні й виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. ст. 1, 12 ГПК України спори між підприємствами, установами, організаціями, особами, які займаються підприємницькою діяльністю та іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами.

Тобто, критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи господарського судочинства є одночасно як суб'єктний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання кредиту, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТзОВ «ЛАВІА БУД», поручителем якого є фізична особа ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Таким чином, оскільки відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, предметом спору є однорідні права та обов'язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що позовні вимоги повинні розглядатись в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: О.А.Кабанченко

С.М.Рубан