Справа № 346/522/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1036/2015
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевський В.А., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини задоволено. Відібрано у ОСОБА_3 малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернуто малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відмовлено. Рішення допущено до негайного виконання.

ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3

оскаржив указане рішення в апеляційному порядку. Зі слів апелянта, на час винесення рішення суду про розірвання між ним та позивачем шлюбу їхня малолітня дочка проживала з ним. Проте відповідач-позивач добровільно передав дочку колишній дружині, за умови надання можливості бачитися та брати участь у вихованні дітей. Зі слів апелянта, позивач почала створювати перешкоди у побаченнях ОСОБА_3 з дітьми, а тому останній звернувся з заявою до служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації. Комісією було встановлено час зустрічі з відповідача-позивача з його дітьми, проте ОСОБА_4 належним чином рішення Комісії не виконує та не зважає, що діти, особливо дочка ОСОБА_6, хочуть спілкуватися з батьком. Вказане, зі слів апелянта, підтверджується висновком проведеної психологічної діагностики з малолітньою дочкою та висновком про проведення психологічного дослідження з виявлення негативного впливу поведінки матері на психіку дитини. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано подане ним клопотання про призначення судово-психологічної експертизи малолітньої дочки з метою встановлення прихильності дитини до кожного з батьків. Крім того, на думку відповідача-позивача, судом односторонньо враховано свідчення свідків, а пояснення психолога-волонтера щодо більшої прихильності дочки до її батька суд прийняв критично. Відповідач-позивач, зазначає, що вказане свідчить про явне небажання дитини проживати разом з матір'ю, що проявляється у поведінці і у словах дитини та спеціаліста. Також судом не враховано відеозапис, на якому малолітня дочка ОСОБА_6 говорить про відношення до батька і матері та вказує не те, з ким хоче жити.

Просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, а саме: визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у батька ОСОБА_3, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2, передавши йому дочку на виховання, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

В судове засідання апелянт та його представник не з'явились, у заяві адресованій суду представник апелянта просила справу не розглядати.

Позивач-відповідач ОСОБА_4 та її представник просили рішення суду залишити без змін.

Представник органу опіки та піклування просила апеляційну скаргу відхилити, зазначивши, що їх висновок базувався на дослідженні всіх обставин питання. Висновки психологів щодо прихильності до батька пояснила тим, що дитина жила протягом вагітності у відповідача, звикла до оточення. Але дитина водночас сумує за братом, з яким розлучена. Дитина не ходить в школу, бо батько не дозволяє. Тому інтереси дитини будуть найкраще забезпечені, якщо вона буде жити з матір'ю та братом.

Заслухавши позивача ОСОБА_4, її представника, представника третьої особи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, сторони по справі є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до копій Свідоцтв про народження (а.с. 6, 7).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 залишено проживати з матір'ю (а.с. 8).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року визнано мирову угоду сторін по справі, за умови якої ОСОБА_4 зобов'язується не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей шляхом побачень з дітьми в будь-який час за взаємною згодою сторін (а.с. 9).

Відповідно до копії Висновку проведеної психологічної діагностики з ОСОБА_5 від 12.12.2014 зі ставленням і відношенням до мама дитина не може визначитися, батько є важливим та бажаним у її житті, спостерігається велика прихильність до його особистості (а.с. 37).

З копії Психологічного дослідження з виявлення негативного впливу поведінки матері на психіку дитини ОСОБА_3 від 06.02.2015 вбачається, що психологічний аналіз ситуації, яка склалася внаслідок конфліктних стосунків між батьками негативно впливає на душевний стан дитини, відчувається прихильність до батька. В ході бесіди виявлено, що клієнт має образу на матір, відчуває страх, що мати забере її від батька назавжди (а.с 38).

Відповідно до копії Витягу з Протоколу № 2 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Коломийської районної державної адміністрації від 19.02.2015 вирішено відібрати та повернути малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання АДРЕСА_3 (а.с. 43 - зворот).

Згідно Довідки № 5, виданої директором Великоключівської загальноосвітньої школи I-III ст. ОСОБА_5 була відсутня на уроках у школі 16.10., з 24.11. по 28.11., 04.12., а також не відвідує навчання з 11.12. по даний час (а.с. 59).

Відповідно до Характеристики позивача-відповідача № 14/02-25 від 02.02.2015 на гр. ОСОБА_4 зі сторони виконкому Великоключівської сільської ради зауважень немає (а.с. 60).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову суд першої інстанції, враховуючи приписи ст. ст. 162, 163 СК України та той факт, що відповідачем не доведено, що проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю створює реальну небезпеку для життя і здоров'я дитини, дійшов обґрунтованого висновку щодо відібрання малолітньої дочки та повернення її матері, а також вірно відмовив в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, повинен виходити з якнайкращого забезпечення прав та максимально можливого урахування інтересів дитини. Частиною 1 ст.161 СК України зазначено, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положення принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. При цьому колегія суддів виходить із того, що фактично донька сторін розлучена не тільки з матір'ю, а й зі своїм братом та іншими родичами. Не відвідує школу на час розгляду справи. Усе це свідчить, що інтереси дитини, її права на нормальні умови для розвитку і виховання не можуть бути реалізовані належно, поки існуватимуть указані обставини.

Також слід зазначити, що визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

О.Є. Меленко