АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/809/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ПромЕкономБанк» про стягнення банківського вкладу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши апелянта, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

01 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПромЕкономБанк» про стягнення банківського вкладу.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що 22 лютого 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 57560-172 про внесення коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок. Відповідно до договору позивачем було внесено відповідачу в день підписання договору грошові кошти в сумі 146 000 грн. строком на 370 днів, тобто по 27 лютого 2014 року. Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати позивачу відсотки на внесений вклад в розмірі 23,50 % річних. 07 квітня 2014 року на підставі договору про внесення змін до зазначеного договору, термін зберігання внеску продовжено до 27 травня 2014 року, а також банк зобов'язався щомісяця виплачувати відсотки, нараховані на поточний залишок внеску: за період з 27 лютого 2014 року по 06 квітня 2014 року у розмірі 23,5 % річних, з 07 квітня 2014 року до дати, яка передує даті повернення депозитного вкладу у розмірі 26,0 % річних.

Крім того, 03 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 58894-172 про внесення коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок. Відповідно до договору позивачем було внесено відповідачу в день підписання договору грошові кошти в сумі 54 900 грн. строком на 370 днів, тобто по 08 квітня 2014 року. Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати позивачу відсотки на внесений вклад в розмірі 22 % річних. 08 квітня 2014 року на підставі договору про внесення змін до зазначеного договору, термін зберігання внеску продовжено до 08 липня 2014 року, а також банк зобов'язався щомісяця виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску: за період з 08 квітня 2014 року до дати, яка передує даті повернення депозитного вкладу у розмірі 24,5 % річних. Сума депозитного вкладу по двох договорах становить 200 900 грн., а розмір відсотків - 56 562 грн. 90 коп..

Відповідач повернув позивачу вклад по двох договорах в сумі 200 900 грн., а у виплаті нарахованих відсотків відмовив. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути дані кошти, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2015 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 лютого 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ ««ПромЕкономБанк» було укладено договір банківського вкладу № 57560-172 (а.с. 5-6) про внесення коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок.

Відповідно до умов договору, позивачем було внесено відповідачу в день підписання договору грошові кошти в сумі 146 000 грн. строком на 370 днів, тобто по 27 лютого 2014 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати позивачу відсотки на внесений вклад в розмірі 23,50 % річних. 07 квітня 2014 року на підставі договору про внесення змін до зазначеного договору (а.с. 8), термін зберігання внеску продовжено до 27 травня 2014 року, а також банк зобов'язався щомісяця виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску: за період з 27 лютого 2014 року по 06 квітня 2014 року у розмірі 23,5 % річних, з 07 квітня 2014 року до дати, яка передує даті повернення депозитного вкладу у розмірі 26 % річних.

Також встановлено, що 03 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ ««ПромЕкономБанк» було укладено договір банківського вкладу № 58894-172 (а.с. 3) про внесення коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок.

Відповідно до умов договору, позивачем було внесено відповідачу в день підписання договору грошові кошти в сумі 54 900 грн. строком на 370 днів, тобто по 08 квітня 2014 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати позивачу відсотки на внесений вклад в розмірі 22 % річних. 08 квітня 2014 року на підставі договору про внесення змін до зазначеного договору (а.с. 7), термін зберігання внеску продовжено до 08 липня 2014 року, а також банк зобов'язався щомісяця виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску: за період з 08 квітня 2014 року до дати, яка передує даті повернення депозитного вкладу у розмірі 24,5 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови Правління Національного банку України від 05 вересня 2014 року № 86 (а.с. 29) відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «ПромЕкономБанк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладників фізичних осіб від 08 вересня 2014 року № 86 (а.с. 30) розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію у ПАТ «КБ «ПромЕкономБанк», про що повідомлення офіційно оприлюднене у газеті «Голос України» № 173 (5923) від 11 вересня 2014 року (а.с. 31).

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку ліквідації банків є ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», прийнятий з метою захисту прав та законних інтересів вкладників банків та зміцнення довіри до банківської системи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн..

Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Сторони не заперечили того факту, що сума депозитного вкладу по двох договорах становить 200 900 грн. (146 000 грн. за договором банківського вкладу № 57560-172 від 22 лютого 2014 року та 54 900 грн. договором банківського вкладу № 58894-172 від 03 квітня 2014 року).

На виконання ст. 40 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 22 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «ПромЕкономБанк» та приймаючим банком ПАТ «Фідобанк» про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «КБ ПромЕкономБанк», згідно якого ПАТ «КБ «ПромЕкономБанк» передав, а приймаючий банк - ПАТ «Фідобанк» прийняв активи та зобов'язання відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 через ПАТ «Фідобанк» було повернуто основні два банківські вклади і даний факт позивачем не оспорюється та підтверджено заявою про закриття банківського рахунку від 20 жовтня 2014 року (а.с. 45).

Згідно ч. 5 ст. 45 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявляти уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Ч. 6 ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за право чинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Статтею 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлена черговість та порядок задоволення вимог банку, згідно якої кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у відповідній черговості.

Ч. 4 ст. 52 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що задоволення окремих кредиторів банку поза межами ліквідаційної процедури не допускається.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що від ОСОБА_6 на адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у строк з 11 вересня 2014 року по 13 жовтня 2014 року заява про визнання кредитором по іншим договорам та на суму, що перевищує 200 000 грн. не надходила.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що вимоги ОСОБА_6 на суму, що перевищує 200 000 грн. банківського вкладу та процентів, які гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а також щодо інфляційних витрат та річних є погашеними.

Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції, позивачем не надано ніяких обгрунтованих доказів, які б спростували вмотивовані висновки районного суду, а тому з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ПромЕкономБанк» про стягнення банківського вкладу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :