Справа № 466/9251/13 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/1015/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5- ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластфарма" до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог - Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ТзОВ «Пластфарма» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог на підставі ст.ст.ст.203,215,241,388 ЦК України просили:

визнати недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна - приміщення (склад солі, позначений літ. М), загальною площею 411,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна - 9029053, який був укладений 19 грудня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Пластфарма» та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №5925, а також витребувати від ОСОБА_2 спірне приміщення (а.с.1-3,110-112).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - приміщення (склад солі, позначений літ. М), загальною площею 411,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна - 9029053, який був укладений 19 грудня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Пластфарма» та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №5925.

Ухвалено все, що набуте сторонами при укладенні вищевказаного договору купівлі-продажу, повернути в попередній стан.

Витребувано від ОСОБА_2 приміщення (склад солі, позначений літ. М), загальною площею 411,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна - 9029053.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пластфарма» 1881,51 грн. (одну тисячу вісімсот вісімдесят одну гривню п'ятдесят одну копійку) витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2- ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що позов про визнання недійсним правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Позивачем не було надано суду доказів, що ТзОВ "Пластфарма" було направлено на адресу реєстрації та проживання ОСОБА_7 копію протоколу загальних зборів Товариства від 07 липня 2011 року, яким нібито було встановлено обмеження директору у вчиненні правочинів, вартість яких перевищує 100 000 тис. грн. Отже, ОСОБА_7 не був належним чином ознайомлений з рішенням загальних зборів, а тому вважає, що на момент укладення спірного договору мав законні повноваження директора на укладення даного договору.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства є загальні збори.

До компетенції загальних зборів належить:

п. «і» затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану у статуті товариства.

Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про господарські товариства» дирекція вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належить їм до компетенції дирекції.

Відповідно до ч.1 ст.143 та ч.ч.2,3 ст.145 ЦК України установчими документами товариства з обмеженою є статут. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Відповідно до вимог ст.65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управління трудового колективу. ОСОБА_7 здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах держаної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та в порядку, визначених установчими документами.

Судом та матеріалами справи установлено, що учасниками (засновниками) юридичної особи ТзОВ «Пластфарма» згідно Статуту та Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є: ТзОВ «Спецмедінвестпром» та ТзОВ «Портфарм».

Керівник юридичної особи - ОСОБА_7 (а.с.63-64).

Статутом ТзОВ «Пластфарма» (п.2.1) передбачено, що Товариство створене з метою здійснення виробничо - господарської та іншої діяльності спрямованої на задоволення потреб споживачів за рахунок надання товариством послуг та одержання прибутку.

За змістом пункту 4.7 Статуту майно товариства складається із статутного капіталу та інших фондів, обігових коштів та основних засобів (власних), та тих, що знаходяться в оперативному правлінні товариства.

Як зазначено у п.4.12 Статуту порядок погашення збитків Товариства визначається виключно на підставі рішень Зборів; або за рахунок резервного фонду Товариства; або за рахунок продажу майна Товариства (з дозволу Зборів), або ж санації (ліквідації) підприємства за процедурою й у випадках встановлених законодавством.

07 липня 2011 року у зв'язку із складною фінансовою ситуацією на підприємстві, загальні збори учасників ТзОВ «Пластфарма», згідно протоколу №7 заборонили директору відчужувати майно товариства, вартість якого перевищує 100 000 гривень, без отримання попереднього дозволу власників.

У порушення рішення загальних зборів, за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року ТзОВ «Пластфарма» в особі директора ОСОБА_7, без відома та згоди його учасників (засновників) продало, а ОСОБА_2 купила нерухоме майно - приміщення (склад солі, позначений літ. М), загальною площею 411,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна - 9029053.

Продаж вказаного приміщення за домовленістю сторін вчинено за 188 150 гривень, в тому числі ПДВ 31 358,33 гривень (а.с.6-7).

Із копій Балансу (звіту про фінансовий стан) Форми №1 станом на 31 грудня 2012 рік та копії Звіту про фінансові результати (форми №2) за 2012 рік убачається, що на час відчуження спірного майна (станом на 19.12.2012 року) ТзОВ «Пластфарма» було збитковим (а.с.177-178).

Відтак, розпродаж директором ОСОБА_7 майна ТзОВ «Пластфарма» (основних засобів) без відома та згоди його власників суперечить положенням статуту Товариства (п.2.1.), щодо отримання прибутку за посередництвом надання послуг і здійснення виробничо-господарської діяльності, оскільки продаж нерухомого майна позбавило товариство можливості здійснювати означені функції.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, його довірителька (працівниця міністерства оборони України) придбала зазначене нерухоме майно (складські приміщення) у ТзОВ «Пластфарма» для здачі його в оренду з метою отримання прибутку. Такі ж прибутки могло отримувати ТзОВ «Пластфарма» від передачі в оренду зазначеного приміщення іншим особам, а не його відчуження за 188 500 гривень.

Згідно банківських виписок з вересня по грудень 2012 року Товариство отримало прибутку, здаючи в оренду власні приміщення, в сумі 275 100 гривень. Відтак, послуги оренди нерухомості приносили товариству більші доходи ніж продаж означеної нерухомості 19.12.2012 року за 188 150 гривень, що на той час було еквівалентно близько 23 518 доларів США (очевидно не ринкова ціна) при курсі долара США до гривні: 799,30 гривень за 100 доларів США.

При встановлених обставинах суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що укладення ОСОБА_7 від імені ТзОВ «Пластфарм» договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, від 19.12.2015 року із близькою йому особою - ОСОБА_2 суперечать цілям та меті діяльності товариства, вчинений з перевищенням повноважень його як директора, при наявності заборони на вчинення такої угоди від 07 липня 2011 року, без наступного схвалення такої угоди учасниками товариства (його засновниками), що є підставою для визнання його недійсним на підставі ст.ст.203,215,241 ЦК України та витребування зазначеного майна із незаконного володіння ОСОБА_2 на підставі ст.288 ЦК України.

Те, що у статутних документах не були зареєстровані обмеження для директора ТзОВ «Пластфарма» ОСОБА_7 щодо вчинення правочинів, вартість яких перевищує 100 000 гривень, згідно рішення загальних зборів від 07 липня 2011 року, є вина самого директора, який своєчасно не зареєстрував даних обмежень у встановленому законом порядку.

Саме на виконавчий орган (у даному випадку на Директора) згідно ст.62 Закону України «Про господарські товариства» та п.п.8.10 - 8.14 Статуту ТзОВ «Пластфарма» покладається обов'язок організовувати виконання рішення загальних зборів, що не було зроблено ОСОБА_7

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - ОСОБА_6, нотаріус не посвідчувала б оспорюваного правочину (договору купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року) якби їй було повідомлено про рішення загальних зборів від 07 липня 2011 року щодо встановлення засновниками обмежень для директора при відчуженні майна товариства, навіть якщо б вказані обмеження не були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7, як директор не знав про наявність у нього заборони від засновників на відчуження майна товариства, вартість якого перевищує 100 гривень, як і те, що ОСОБА_2 не знала про такі обмеження при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу від 19.12.2012 року із ОСОБА_7

ОСОБА_2 за всіма обставинами справи не могла не знати про встановлення обмеження для директора ОСОБА_7 щодо розпорядження майном підприємства, згідно рішення засновників від 07 липня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.