АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У гудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» (далі-Банк) звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором №009-03540-151111 від 15 листопада 2011 року позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 300000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією. З цією метою Банк відкрив відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснював обслуговування відповідача на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що містяться в Додатку № 1 до Договору. Щомісяця в строки, визначені Тарифами та договором, відповідач зобов'язався здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені за порушення зобов'язання.

Проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не погашає, у зв'язку з чим станом на 08 вересня 2014 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 11900 грн., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту 11900 грн., а тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на їх користь вказану суму заборгованості та судові витрати

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року позов задоволено та ухвалено стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11900 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Так, судом встановлено, що 15 листопада 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №009-03540-151111. Відповідно до п. 1.2 цього договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до неї, здійснював обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що містись в додатку № 1 до договору, Умовами надання Картки і Правил здійснення операцій за картковими рахунками. Згідно п. 2.1 момент надання банком відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою платіжної картки або день утримання платежів за умови відсутності на картковому рахунку власних коштів відповідача. Як зазначено в п. 2.3 договору держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які визначені в Тарифах. Відповідач зобов`язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов`язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах (п. 3.6 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки) (а.с. 3).

Відповідно до дограхунку заборгованості складеної позивачем станом 08 вересня 2014 року відповідач має заборговіаність за кредитним договором в сумі 11900 грн. (а.с. 6)

Задовольняючи позов Банку суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує умови кредитного договору, ухиляється від сплати заборгованості за цим договором, а тому з нього підлягає стягненню вся сума заборгованість.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Право на звернення до суду мають особи чиї права порушені, невизнані або оспорюються (ст. 3 ЦПК України).

За змістом частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, заяву було задоволено та визнано недієздатним ОСОБА_4 та призначено ОСОБА_2 його опікуном (а.с. 22) Вказане рішення набрало чинності 24 березня 2013 року та є чинним.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, а ч.1 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 цього Кодексу передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно статті 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. А відповідно до ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Враховуючи викладене місцевий суд зобов'язаний був у цьому випадку замінити сторону відповідача на опікуна, або вирішити питання відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, про залучення опікуна для участі у справі. Проте суд першої інстанції цього взагалі не зробив.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на час звернення позивача із даним позовом відповідач вже був недієздатним, а тому сам відповідач не може відповідати за позовом та його захищати має опікун, але про цього опікуна позивач не завляв.

У частині 4 статті 10 ЦПК України зазначено, що суд має сприяти: всебічному і повному з'ясуванню обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Проте суд в порушення вимог процесуального закону допустив такі порушення, не уточнив позицію позивача щодо залучення опікуна для участі у справі на стороні відповідача, не з'ясував: чи є відповідач належним, не встановив характер спірних правовідносини сторін, не надав роз'яснень, як того вимагає Закон, у зв'язку з чим зробив передчасні висновки та постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню, з постановленням нового - відмови в позові

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді