Провадження №2/761/434/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

В липні 2014 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач зазначила, що вона з 20 березня 1993 року по 13 червня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають двох синів, один з яких неповнолітній - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення проживають окремо. Неповнолітня дитина залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виховання та утримання дитини. Жодних коштів на утримання дитини не дає.

Відповідач має приватний бізнес та має мінливий дохід. Стверджує, що по витратам відповідач має такий дохід, що може виплачувати на дитину аліменти по 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Посилаючись на ст. 180, 184 СК України, оскільки платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, позивач просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 5000 грн.

У запереченнях відповідач посилається на те, що з ним проживає їх другий син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який вчиться у Київському торговельно-економічному університеті і також потребує кошти на його утримання (має 21 рік, отже до 23 років передбачено його право на отримання допомоги батьків у разі навчання).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я дитини, і наявність у платника аліментів інших дітей.

Що стосується матеріального становища відповідача, то за час спільного проживання було придбано нерухоме майно вартістю більше 9 млн. грн.: житловий будинок площею 358, 90 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0.91 га, на якій розміщений цей будинок, правовстановлюючі документи оформлені на позивача. Відповідачу належить гаражний бокс №529 в ГБК "Автолюбитель-5" площею 38,30 кв.м.

Крім того, придбано два автомобілі: автомобіль БМВ-645, 2005 р.в., д/н НОМЕР_1 , та автомобіль БМВ-760, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_2, обидва оформлені на позивача. Автомобіль д/н БМВ 645 д.н.з. НОМЕР_1 2006 р.в. знаходиться у його гаражі, у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу на позивачку в особливих відмітках вказано, що ОСОБА_2 має право керувати.

Автомобіль БМВ 760 д/н НОМЕР_2 належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно із повідомленню УДАЇ МВС України 11.06.2014 р. за два дні до розірвання шлюбу цей автомобіль був проданий.

Позивач окремо проживає з сином ОСОБА_6 з листопада 2013 року, тоді ж вона достроково розірвала договори банківського вкладу на загальну суму 400.000 доларів США, що підтверджено нею у позовній заяві про поділ майна.

Стосовно стану здоров'я сина позивач посилався на те, що ОСОБА_6 займається ТЕК ВОН ДО вже 6 років, призер чемпіонату Европи, чемпіон Києва, має безліч медалей та нагород. Відповідач зазначив, посилаючись на копії віз паспорту позивачки, що кожного літа вона їздить з сином до Болгарії в спортивний табір на збори, останнього разу він їздив на змагання в Дніпропетровськ, 18-19 жовтня 2014 р. Крім того, вони з позивачкою подорожували разом, що підтверджено копіями віз паспортів відповідача та позивача.

Позивач зняла усі гроші, які були спільними, присвоївши їх, хоча позивач ОСОБА_1 жодного дня не працювала, а відповідач навіть ще до одруження мав чималий бізнес. Оскільки у позивача залишився на виховання син ОСОБА_6, то він, відповідач не звернувся до суду щодо повернення цих грошей. Зі слів позивачки, вона їх розмістила у вигляді депозитів по різних банках і зараз отримує чималі відсотки.

Натомість на утриманні Відповідача залишився син ОСОБА_4, котрий навчається на стаціонарній формі денного навчання у Київському Торгівельно-економічному університеті і зараз теж потребує коштів на своє утримання.

У додаткових поясненнях позивач підтримуючи вимоги, зазначила, що все майно, на яке посилається відповідач на даний час є предметом розгляду їх спору про поділ майна. На даний час відповідач має мінливий дохід, позивач вважає що відповідач має значні кошти, що зокрема підтверджується його подорожами по світу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивачки з викладених у позовній заяві та доповненнях до неї підстав, зазначивши, що домовленостей між сторонами при розлученні щодо дітей не було, старший син не захотів проживати з матір'ю. Сторони почали проживати окремо з лютого 2014 року. Позивач не працює, вона доглядала за їх дітьми, має батьків похилого віку.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив з посиланням на викладені доводи у письмових запереченнях. Щодо часу припинення спільного проживання стверджував, що позивачка з молодшим сином покинула його листопаді 2013 року, після чого вони разом їздили на відпочинок за кордон, після повернення їх у квітні 2014 року через десять днів стала проживати окремо із сином. Позивач пояснив, що постійного доходу не має, не займався бізнесом протягом трьох років, посилаючись на декларацію за 2014 рік про відсутність доходів за 2014 рік, на даний час працює, мав дохід у січні 1500 грн.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2002 року по 13 червня 2014 року. Від шлюбу мають двох синів, один з яких неповнолітній - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення проживають окремо, позивачка забрала молодшого сина ОСОБА_6, старший син за своїм бажанням залишився з відповідачем, що сторонами не оспорюється.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на сина ОСОБА_6 у сумі 5000 грн., позивач посилалась на те, що син ОСОБА_6 перебуває на її повному утриманні, відповідач їй не допомагає, хоча займається бізнесом і має мінливий дохід, на її думку чималий, тому зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину.

Згідно із ч.2 ст.182 СК України зазначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, позивач зазначила, що дитина дійсно займається спортом, що необхідно для його всебічного розвитку, проте нею надана довідка Філії №2 комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" (а.с. 26), у якій зазначено, що хлопчик хворіє з 2-х років алергічним дерматитом на фоні порушення функції шлунково-кишкового тракту, має вроджену ваду правої нирки, що провокувало пієлонефрит. За останній рік дитина лікувалась з приводу хвороби органів травлення та з приводу вегетативна дисфункція нервової системи амбулаторно, знаходиться на диспансерному обліку у гастроентеролога, дерматолога та невролога.

Що стосується матеріального становища дитини, то згідно із наданими обома сторонами доказами суд дійшов висновку, що сім'я сторін була матеріально забезпечена і на даний час на розгляді суду спір про поділ майна, вартість якого складає на думку сторін (а.с. 115, 118- копії заяв сторін), з якого на позивачку зареєстровано все нерухоме майно крім гаражу, а також два автомобілі та депозитні вклади на суму 400.000 доларів США (а.с. 119).

Отже, обидві сторони, у тому числі відповідач та позивачка із сином, який знаходиться на її утриманні є забезпеченими матеріально, тому, як зазначили сторони позивач не працювала, коли доглядала за дітьми. Водночас відомостей про те, що позивач працює на даний час не надано.

У запереченнях відповідач зазначив, що на його утриманні залишився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається на стаціонарній формі денного навчання у Київському Торгівельно-економічному університеті і зараз теж потребує коштів на своє утримання. Згідно із ст. 199 СК батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В уточненнях до позовної заяви та поясненнях на заперечення відповідача, позивачем не наведено будь яких заперечень з приводу доводів відповідача щодо знаходження на його утриманні сина.

Стосовно питання надання сторонами доказів щодо матеріального становища сторін ухвалою суду від 29.01.2015 року (а.с. 150) було зобов'язано сторін надати інформацію про доходи та матеріальний стан кожного з них.

На виконання ухвали суду відповідач надав письмові пояснення щодо його матеріального стану, зокрема на підтвердження доводів, що має батьків непрацездатного віку та сина - студента денної форми навчання у Київському Торгівельно-економічному університеті, а також копію податкової декларації про відсутність доходів за 2014 рік.

У судовому засіданні відповідач зазначив, що він певний час не займався бізнесом, а на даний час почав працювати, має дохід у сумі 1500 грн.

Водночас позивачем та її представником не надано спростувань щодо зазначених доводів, окрім посилання позивачки, що вона "думає по витратам, які здійснює відповідач, що його дохід немаленький" (а.с. 1) та посилання її представника у судовому засіданні на численні поїздки відповідача за кордон, які здійснені за спільно нажиті кошти.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на дитину, що проживає з позивачем у сумі 2500 грн., тобто у твердій грошовій сумі, оскільки платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід.

Водночас, згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене та на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: 01034, АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій сумі в розмірі 2500 (двох тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. з усіх видів його заробітку до досягнення ОСОБА_6 повноліття, починаючи з 21 липня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: 01034, АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір на користь держави 243 (двісті сорок три) грн., 60 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: О.Ф. Малинников