У Х В А Л А

2 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної клапи з компенсацією в розмірі 1 500 грн. з утриманням з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті; моральну шкоду у розмірі 100 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 116, 117 КЗпП України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції залишаючи рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції без змін, виходив із того, що відповідач допустив порушення трудових прав позивача, а саме не виплатив належні при звільненні суми у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. При цьому, розмір зазначеного середнього заробітку суд визначив з урахуванням спірної суми, на яку позивачка мала право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших обставин справи. А також у зв'язку із порушенням трудових прав ОСОБА_4, суд враховуючи глибину фізичних та моральних страждань останньої, вірно стягнув на її користь моральну шкоду.

У наданих для порівняння:

- рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 29 червня 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі не врахував та належним чином не перевірив доводів позивача про обов'язок відповідача провести з ним повний розрахунок при звільненні, суд не обґрунтував свій висновок про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у значно меншому розмірі ніж становить сума самої заборгованості по заробітній платі й в порушення вимог 214 ЦПК України ухвалив рішення при неповно встановлених обставинах справи;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 26 листопада 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду й направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, виходив із того, що в порушення вимог 212 ЦПК України, апеляційний суд не надав юридичної оцінки довідці товариства про індексацію заробітної плати позивача й компенсацію за затримку її виплати та не перевірив правильність нарахування вказаних у ній сум;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 21 січня 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив із того, що суди не встановили усіх фактичних обставин справи та передчасно визначили розмір відшкодування за час затримки розрахунку, у достатньому обсязі не вмотивувавши та не обґрунтувавши свої висновки щодо його зменшення.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема