№ пров. 2/646/924/2015
Справа № 646/3056/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.05.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Ротач К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Червонозаводський районний відділ у місті Харкові ГУДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні правом власності, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_2, зазначивши третьою особою: Червонозаводський РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, просив усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначив що він є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.03.2008 року посвідченого ПН Васіковою Л.Є. та зареєстрованого в реєстрі за номером НОМЕР_2. Як вказує позивач у вищевказаній квартирі окрім нього зареєстрована відповідач ОСОБА_3, яка хоч на даний час зареєстрована за вказаною адресою, однак з дня реєстрації 24.07.2013 року та по даний час в квартирі не проживала та не з'являлась. Оскільки, відповідач в квартирі не мешкає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим порушують його права, також реєстрація відповідача в зазначеній квартирі позбавляє його можливості повноправно здійснювати його права як власника, володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, посилаючись на вказані обставини просив його позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки до суду відповідача просив суд ухвалити рішення в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином про що свідчить зворотні повідомлення пошти про направлення на адресу, зазначену у позові та адресу реєстрації відповідача судових повісток про виклик в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомила.

Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Державної міграційної служби України правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

За таких обставин, враховуючи положення статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в заочному порядку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 35, 7 кв.м., житловою площею 17, 9 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_2, від 18.03.2008 року, завіреного ПН ХМНО Васіковою Л.Є..

Згідно відповіді начальника Червонозаводського РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 10.04.2015 року та довідки КП «Жилкомсервіс» №61 від 20.01.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване місце проживання ОСОБА_3, 1976 року народження.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що ОСОБА_3 з моменту реєстрації, тобто з 24.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, доказів які б це спростовували у суду немає, стороною відповідача не надано.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою.

Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд, відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб, не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, 1976 року народження, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 243, 60 гривень.

В решті позову відмовити.

Відповідачем, який не приймав участь у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. ст. 228,229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, а також у разі відсутності апеляційної скарги.

СУДДЯ: М.Ю. Міндарьова