Справа № 639/9707/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Рубіжного С.О.,

за участю секретаря -Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 01.05.2013 року о 3 год. 50 хв., по Полтавському шляху біля буд. № 3 в. Харкові на нього було здійснено наїзд транспортним засобом під керування відповідача, в наслідок чого отримані тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості: закрита черепно-мозкова травма, закритий осколочатий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, закритий осколочатий перелом кісток лівої гомілки в середній та верхній третинах зі зміщенням. По факту ДТП було відкрито кримінальне провадження відносно відповідача та в подальшому закрито за відсутністю складу злочину. В наслідок завдання каліцтва, йому призначену другу групу інвалідності. На лікування було витрачено: за проведення хірургічної операції він повинен сплатити 8600 грн., послуги анестезіолога 700 грн., уколи 400грн, проїзд на таксі до місця лікування 600 грн., знеболювальні засоби 500 грн., лікарські препарати та блокуючий стержень 11 500 грн, а всього 22 300 грн.. Також йому рекомендовано санітарно-курортне лікування, середня ціна якого на території України складає 8000 грн.. Посилаючись на ст.. 1195 ЦК України, просить стягнути втрачений дохід в розміру мінімальної заробітної плати за три роки в сумі 43 351 грн.. Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 15 000 грн, зазначаючи, що після отриманих травм він втратив роботу, його життя супроводжується головною біллю, хронічною біллю обох ніг.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_3 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Зазначила, що до страхової компанії не звертались, на час розгляду справи строку інвалідно не продовжено. До теперішнього часу позивач продовжує лікуватися.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в тій частині, що його цивільно-правова відповідальність застрахована,тому відповідачем по справі має бути саме страховик. В подальшому в судові засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував з тих самих підстав, що відповідач. При цьому надав письмові заперечення, зазначивши, що позивач під настання ДТП був в стані алкогольного сп'яніння, здійснював перехід проїзної частини дороги у недозволеному місці, що є підставою для зменшення розміру шкоди до 50 відсотків. З цих підстав вважає, що маоральна шкода взагалі не підлягає стягненню.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що позивач не звертався до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди. При ухваленні рішення поклалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 2,3 ст. 1193 ЦК України визначено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Згідно ч.ч.1-3 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Порядок відшкодування шкоди визначений ст.. 1202 ЦК України, відповідно до якої відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Згідно ст.. 26 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV» (далі Закон) , ш кода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України . Мінімальний розмір страхового відшкодування(регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку-п.26.2 статті. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що

підтверджують розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Згідно ст.. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2013 року по 01.12.2013 року становив 1147 гривень.

В судовому засіданні було встановлено, не заперечується сторонами. що 01.05.2013 року, по Полтавському шляху біля буд. № 3 в. Харкові було здійснено наїзд транспортним засобом ДЕУ днз НОМЕР_1 під керування відповідача, в наслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості. Це підтверджується також постановою про закриття кримінального провадження від 31 березня 2014 року, висновком судово-медичного експерта № 1083-А/13 20.09.2013 року (а.с. 7-12).

Згідно висновку експерта позивач мав тілесні ушкодження легкої та середньої ступені тяжкості: закрита черепно-мозкова травма, закритий осколочатий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, закритий осколочатий перелом кісток лівої гомілки в середній та верхній третинах зі зміщенням. Ці пошкодження мають причинний зв'язок з ДТП, яка виникла 01.05.2013 року, також згідно з висновком, позивач був в стані сильного алкогольного сп'яніння, в крові якого виявлено етиловий спирт в кількості 2,505%.

Згідно постанові про закриття провадження по справі, ДТП сталося на невстановленому для переходу проїзної частині дороги місці.

Таким чином, суд вважає встановленим грубу необережність позивача при виникненні шкоди.

Відповідачем не оспорюються витрати позивача на придбання ліків, проведення операцій, тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди які підтверджуються відповідними квитанціями, рахунками -фактурою, витягами з медичної картки позивача підлягають підлягають задоволеню в сумі 19 998, 69 гривень (а.с. 15-25, 27,28, 78).

В іншій частині вимог стягнення витрат на лікування, а саме послуги анестезіолога 700 грн., уколи 400грн, проїзд на таксі до місця лікування 600 грн., знеболювальні засоби 500 грн., санітарно-курортне лікування 8000 грн.. задоволенню не підлягають за відсутністю належних доказів.

Стосовно вимог позивача про стягнення шкоди в рахунок втраченого доходу, суд засуд вважає частково необґрунтованими.

Як встановлено, ДТП мало місце 01.05.2013 року, в наслідок чого позивач втратив працездатність. Згідно довіки МСЕК серії 10 ААБ № 202652, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності с 29.10.2013 року по 01.11.2014 року. Те що інвалідність стала внаслідок ДТП стороною відповідача не заперечується. (а.с. 26).

Як зазначено представником позивача, осатаній не працював офіційно, інвалідність після закінчення її строку не продовжувалась, тому вимоги про стягнення втраченого доходу за три роки з часу скоєння ДТП є необґрунтованими.

Як встановлено, цивільно правова відповідальність відповідача засьрахова в ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу страхування№ АВ/4332343, дія якого з 13.10.2012 р. по 12.10.2013 р. (а.с. 46).

Таким чином порядок відшкодування шкоди здійснються з урахуванням вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV» (далі Закон) , відповідно до порядку якого й позивач має право на відшкодування шкоди.

Згідно ст.. 26 Закону, шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Зазначені розмірі визначені ст.ст. 1197, 1198 ЦК України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування(регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку-п.26.2 статті 26 Закону.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті Закону - п. 26.3 ст. 26 Закону.

Оскільки позивач не працював на час скоєння ДТП, розміру доходу не надав, то такий розмір в силу п.26.3 ст. 26 Закону повинен визначатися в мінімальному розмірі 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно ст.. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2013 року по 01.12.2013 року становив 1147 гривень.

Таким чином розмір втраченого доходу складає 1147х18=20 646 гривень.

Проте як встановлено в судовому засіданні, позивач допустив грубу необережність під час настання шкоди, що в силу ч. 2 ст.. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру шкоди. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим зменшити шкоду в рахунок втрачено доходу до 7000 грн., які підлягають стягненню.

Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я - п.1 ч.2 статті.

Суд при визначенні розміру морального відшкодування враховуючи вимоги розумності та справедливості, бере до уваги обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань, а також грубу необережність позивача,дійшов висновку про відшкодування шкоди в розмірі 8000 грн.

Стосовно заперечень сторони відповідача, що страхова компанія має бути відповідачем по справі, суд зазначає, що за шкоду відповідає особа, яка ії завдала, та у разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від ії вини або особа, яка відповідає за винну особу та в подальшому має право зворотної вимоги до винної особи. Тому позивач має право на вибір особи щодо відшкодування шкоди. Розмір заявлених вимог заявлені межах відповідальності страхової відповідальності,яка за Законом визначена не більше 100 000 гривень за шкоду заподіяну здоров'ю.

Зазначена позиція визначена в п.11 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року.

Враховуючи обставини справи, оцінюючи надані сторонами докази, керуючись нормами законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок за позовні вимоги майнового характеру та 243 гривні 60 копійок за позовні вимоги немайнового характеру.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовнні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, суму в розмірі 19 988 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) гривень 69 (шістдесят дев'ять) копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди, суму в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави - судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок за позовні вимоги майнового характеру та 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок за позовні вимоги немайнового характеру.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - С.О. Рубіжний