У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,Юровської Г.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_7 на свою користь грошові кошти у сумі 24 806 грн 23 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 березня 2007 року між кредитною спілкою «Афіна» (далі − КС «Афіна») та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 8 000 грн на термін до 05 вересня 2008 року, зі сплатою відсотків за ставкою 60 % річних. ОСОБА_7 на 01 липня 2013 року заборгованість не погашено та на цю дату вона складає 24 806 грн 23 коп.

01 серпня 2013 року між позивачем та КС «Афіна» було укладено договір переуступки права вимоги, за яким позивач набув право вимоги до відповідачки щодо заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 4 962 грн 38 коп., у решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд касаційної інстанції оскаржуване рішення апеляційного суду в частині стягнення боргу змінити, збільшивши розмір стягнення до 24 806 грн 23 коп., мотивуючи свої доводи порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 05 березня 2007 року між КС «Афіна» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № М2/38, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 8 000 грн на термін до 05 вересня 2008 року, зі сплатою відсотків за ставкою 60 % річних (а. с. 2−3).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до розрахунку заборгованості на 01 липня 2013 року у ОСОБА_7 виникла заборгованість за договором у розмірі 24 806 грн 23 коп., з яких 4 626 грн 04 коп. − борг за залишком кредиту, 20 180 грн 19 коп. - борг за відсотками (а. с. 12).

01 серпня 2013 року між КС «Афіна» та ОСОБА_6 було укладено угоду № 05, відповідно до якої КС «Афіна» на користь ОСОБА_6 уступає право вимоги боргу, включаючи суму погашеної позики (кредиту), несплачених відсотків та неустойки до позичальника ОСОБА_7, передбачені договором від 05 березня 2007 року № М2/38.

Відповідно до ч. 1 ст. 512, ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з копіями прибуткових касових ордерів від 05 квітня 2007 року та від 17 серпня 2007 року ОСОБА_7 сплачувала суми на погашення кредиту згідно з договором від 05 березня 2007 року № М2/3 855 грн та 5000 грн відповідно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки кредитний договір було укладено до 05 вересня 2008 року, таким чином, на час уступки права вимоги строк виконання зобов'язання вже сплинув, а тому нарахування відсотків за кредитом за користування грошима в розмірі, як передбачено договором - 60 % та 80 %, є безпідставним.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко Г.В. Юровська