АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/285/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Прокулевич В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6, Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського МРУЮ на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року по справі за поданням державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції про визначення частки майна ОСОБА_7 - нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року державний виконавець міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про визначення частки майна ОСОБА_7 - нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на виконанні у міському відділі ДВС Уманського МРУЮ з 25 січня 2013 року знаходиться виконавчий лист виданий 21.12.2012 року Уманським міськрайонним судом у справі № 2/2318/376/2012 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 коштів в сумі 435 955 грн.

В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що за місцем мешкання боржника майно та кошти, на яке можливо звернути стягнення відсутні, а тому він не має змоги погасити борг і будь-якого майна за ним не зареєстровано.

25 січня 2013 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа. В ході виконання встановлено, що боржник ОСОБА_7 з 08 серпня 2008 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 і в цей період, тобто 09 червня 2010 року нею був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень в будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 і 25 червня 2010 року за ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що підтверджено інформаційною довідкою з реєстру права власності від 27 серпня 2013 року.

Згідно довідки Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області від 01 серпня 2013 року за № 1446/7-1-19 станом на 01 липня 2013 року земельні ділянки за ОСОБА_7 не обліковуються. У зв'язку з несплатою боргу виникла необхідність звернення стягнення на майно боржника. 17 жовтня 2013 року за адресою проживання боржника ОСОБА_7 складено акт, що ліквідованого майна, що йому належить не виявлено.

Державний виконавець просив визначити частку майна ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_7 право власності на ? частину нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 та зобов»язати ОСОБА_8 здійснити державну реєстрацію права власності на ? частину нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції про визначення частки майна ОСОБА_7

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця задовольнити.

Уманським міським відділом державної виконавчої служби Уманського МРУЮ також було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вищевказану ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити подання державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції про визначення частки майна ОСОБА_7

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступних підстав.

Згідно до положень п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця про визначення частки майна ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження з примусового стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 435 955 гривень - закрито , в зв»язку з фактичним виконанням рішення суду.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи із наступного.

На підставі ч.1 ст.379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Судом першої інстанції було встановлено, що на примусовому виконанні у міському відділі ДВС Уманського МРУЮ з 25 січня 2013 року знаходиться виконавчий лист № 2/2318/376/2012 від 25 вересня 2012 року, виданого 21 грудня 2012 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 коштів в сумі 435 955 грн.

В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що за місцем мешкання боржника майно та кошти, на яке можливо звернути стягнення відсутні, а тому він не має змоги погасити борг і будь-якого майна за ним не зареєстровано.

25 січня 2013 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/2318/376/2012 від 21 грудня 2012 року Уманського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 коштів в сумі 435 955 грн.

17 жовтня 2013 року за адресою проживання боржника складено акт, що ліквідованого майна, що йому належить не виявлено.

ОСОБА_7 з 08 серпня 2008 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 і в цей період, тобто з 09 червня 2010 року нею був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 і 25 червня 2010 року за ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що підтверджено інформаційною довідкою з Реєстру права власності від 27 серпня 2013 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 коштів в сумі 435 955 гривень за виконавчим листом № 2/2318/376/2012 виданого 21.12.2012 року - виконано.

Сума судового збору, яка підлягає стягненню з боржника в зв»язку з виконанням саме виконавчого листа 2/2318/376/2012 виданого 21.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 коштів в сумі 435 955 гривень складає 43 595 гривень 50 копійок.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця про визначення частки в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про сплату боржником судового збору пов»язаного з виконанням рішення суду про стягнення основної суми боргу в розмірі 435 955 гривень, а відповідно до положень ч. 6 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» сума заборгованості за виконавчим листом має визначатися з урахуванням суми судового збору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до положень ст.. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання про визначення частки у майні, яким ОСОБА_7 володіє спільно з іншими особами на яку звертається стягнення на новий розгляд в суд першої інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу, що крім питання про визначення частки в майні, держаним виконавцем в поданні / а.с. 185 т. 1/ також ставиться питання про визнання за ОСОБА_7 права власності на 1/2 частину майна, а саме на 1/2 частину нежитлових приміщень в буд АДРЕСА_1 та зобов»язання здійснити його державну реєстрацію. Однак вимоги про визнання права власності можуть пред»являти один або обоє з подружжя при наявності між ними спору стосовно набутого в шлюбі майна, а не державний виконавець при виконанні рішення суду про стягнення боргу з одного з подружжя.

Однак суд першої інстанції на дані вимоги державного виконавця уваги не звернув та не вирішив їх.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського МРУЮ - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року по справі за поданням державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції про визначення частки майна ОСОБА_7 - нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 - скасувати.

Питання розгляду подання державного виконавця про визначення частки ОСОБА_7 в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визнання права власності на 1/2 частину нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 та зобов»язання здійснити державну реєстрацію права власності на майно передати на новий розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :