АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/744/15-ц
Провадження № 22-ц/792/486/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Купельського А.В.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» про стягнення страхового платежу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року про відкриття провадження у справі,

встановила:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» (далі - ТДВ «СК «Традо») про стягнення страхового платежу.

ОСОБА_1 зазначив, що 2 жовтня 2014 року сторони уклали договір добровільного страхування від нещасних випадків № 011925, за умовами якого він вніс на рахунок ТДВ «СК «Традо» страховий платіж у сумі 40000 грн. З 11 листопада 2014 року позивач достроково відмовився від цього договору, внаслідок чого ТДВ «СК «Традо» мало повернути йому страхові платежі за період, який залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страхових виплат. Однак, ТДВ «СК «Традо» відмовляється повернути позивачеві ці кошти.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТДВ «СК «Традо» на свою користь 35616 грн. страхового платежу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Традо» просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В силу ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Стаття 110 ЦПК України встановлює правила альтернативної підсудності. Як передбачено частиною 5 цієї статті, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Із преамбули Закону № 85/96-ВР убачається, що цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що договір страхування - це договір про фінансову послугу, яка відноситься до небанківського сектора.

У відповідності до п.п. 3, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ) виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

З урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в Законі № 1023-ХІІ, то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом № 1023-ХІІ в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відносини сторін виникли з договору добровільного страхування від нещасних випадків № 011952 від 2 жовтня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 за правилами добровільного страхування застрахував своє життя та здоров'я.

Оскільки договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб ОСОБА_1 як фізичної особи, то спірні правовідносини регулюються нормами Закону № 1023-ХІІ.

З матеріалів справи вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано у кв. 29, по вул. Вайсера, 4/2, в м. Хмельницькому.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України дана справа підсудна Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області.

Доводи ТДВ «СК «Традо» про недотримання судом правил підсудності не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року про відкриття провадження у справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бацуца Т.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 25