Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Мазур Л.М., Писаної Т.О.,Маляренка А.В., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сестри - ОСОБА_8, яка проживала АДРЕСА_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 вказувала на те, що за життя, а саме: 05 травня 2005 року, її сестра склала заповіт щодо належного їй майна на користь ОСОБА_9 Оскільки цей заповіт у судовому порядку був визнаний недійсним, позивач виявила бажання прийняти спадщину як спадкоємець другої черги за законом.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Надано ОСОБА_6 додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_8

У касаційній скарзі ОСОБА_10, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, оскільки спадкоємець за життя склав заповіт на ім'я ОСОБА_9

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У ч. 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємців за законом першої черги у спадкодавця немає, спадкоємцями другої черги є: ОСОБА_6 - сестра та брати: ОСОБА_11 і ОСОБА_12

У зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 його дружина ОСОБА_10, як спадкоємець за законом, стала правонаступником відповідно до її клопотання від 21 травня 2013 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2014 року.

Вирішуючи спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за позовом спадкоємця другої черги, суд як відповідача залучив сільську раду, у той час як після смерті спадкодавця є спадкоємець за заповітом та спадкоємці за законом другої черги.

Згідно з ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Не залучивши до участі у справі спадкоємця за заповітом та спадкоємців за законом другої черги та розглянувши спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за участі у справі як відповідача сільської ради, суд був позбавлений можливості з'ясувати дійсні обставини справи, а саме: чи прийняв спадкоємець за заповітом спадщину, чи є особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, не визначив коло осіб, чиїх прав та інтересів стосується спір, а відтак висновки судів першої та апеляційної інстанцій неможливо вважати обґрунтованими.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2007 року було визнано недійсним посвідчений секретарем Порічанської сільської ради Яворівського району заповіт ОСОБА_8 від 05 травня 2005 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2007 року вищевказану постанову суду скасовано в частині позовних вимог про визнання недійсним заповіту та провадження у цій частині закрито.

З матеріалів справи, зокрема, ухвали суду про зупинення провадження від 09 жовтня 2009 року (а. с. 134), вбачається, що ОСОБА_12 повторно звернувся з цивільним позовом про визнання недійсним заповіту, та відповідна справа знаходиться у провадженні Яворівського районного суду Львівської області.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2010 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
Г.В. Юровська