Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів Хилевича С.В., Оніпко О.В.

Секретар судових засідань ОСОБА_1,

З участю ОСОБА_3. та представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Костопільського районного суду від 30 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) в місяць до досягнення нею повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 починаючи з 12 лютого 2015 року, аліменти на її утримання в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_3 в прибуток держави 243,60 грн. судового збору.

ОСОБА_3 не погодившись з рішенням в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Покликається на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Вказує, що в порушення ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд не врахував його матеріальне становище та наявність на його утриманні непрацездатних батьків.

Зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд фактично позбавив його 75 відсотків заробітку, а також не врахував, що він проживає з батьками, а його мати є пенсіонеркою по інвалідності та перебуває на його утриманні. Також, за останній рік він двічі мав струс головного мозку, через що періодично змушений проходити лікування, на яке необхідно витрачати кошти.

Просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 скасувати і постановити в цій частині нове рішення про відмову в позові. В решті рішення просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 03 грудня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5), а 21 березня 2014 року даний шлюб було розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), яка проживає з матір'ю.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що його заробітна плата не перевищує мінімальну зарплату на місяць, інших джерел доходів свого існування у нього немає.

Таким чином, з аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обов'язковою умовою для їх стягнення.

У пункті 17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання дружини, не з'ясував спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку.

Так, згідно довідки про доходи від 28.04.2015 року ОСОБА_3 працює охоронцем в ТзОВ «Кольчуга МС» і його середньомісячна заробітна плата складає 1142,33 грн. (а.с.23). Також на утриманні відповідача знаходиться мати ОСОБА_5, яка є пенсіонеркою по інвалідності (а.с. 50).

Крім того, суд не звернув уваги, щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Отже, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а відсутність такої обов'язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на дружину.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду від 30 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку скасувати, і в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: О.В. Оніпко

С.В.Хилевич