Справа № 486/548/15-ц
Провадження № 2/486/367/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 травня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на квартиру , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на вказану квартиру. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 липня 2001 року уклала з відповідачем, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та зареєстрували його в Універсальній товарної біржі «Нерухомість» в м. Южноукраїнському. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Оскільки квартира придбана без нотаріального посвідчення, вона не має можливості належним чином зареєструвати та реалізувати своє право власності. Просить про задоволення позову.

В судове засідання сторони не з'явились. Позивач направила до суду письмову заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без її участі. Відповідач ОСОБА_2 причину неявки суду не повідомила, про день місце та час розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя».

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач в заяві зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, 10 липня 2001 року ОСОБА_2, уклала з ОСОБА_1. договір міни належної їй та ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_3. В той же день сторони зареєстрували договір в Універсальній товарної біржі «Нерухомість» за № 66 (а.с. 5-6).

Згідно довідки Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська № 111 від 06.04.2015 року, на ім'я ОСОБА_1. станом на 31.12.2012 року в комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 про що зроблено запис за №205 в реєстровій книзі № 12 (а.с. 7).

З копії свідоцтва про одруження вбачається, що 10 серпня 2001 року ОСОБА_1 одружилась з ОСОБА_6 та отримала після одруження прізвище ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно до ч. 1 ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Як зазначено в ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не заперечить суті забов'язання.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Сторони при укладенні договору прийшли до взаємної угоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобов'язання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагає ст. 657 ЦК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу, хоча з матеріалів справи вбачається, що фактично між сторонами був укладений договір міни. Таким чином суд вважає, що при зверненні до суду позивач мала на увазі визнання дійсним договору міни.

У зв'язку з тим. що позивач за договором міни нерухомого майна повністю виконала свої обов'язки по цьому договору, а відповідач відмовляється його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 10 липня 2001 року, зареєстрований в Універсальній товарної біржі «Нерухомість» м. Южноукраїнська Миколаївської області за № 66, за яким ОСОБА_7 в порядку обміну придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області, шляхом подачі апеляційної скарги до Южноукраїнського міського суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Южноукраїнського

міського суду І. М. Бобровський