Провадження № 2/641/88/2015 Справа № 641/4416/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Григор′єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Прокурора Комінтернівського району м. Харкова в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи: ОСОБА_4, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Комінтернівського району м. Харкова звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19.03.2014 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прокуратурою району на виконання доручення прокуратури м. Харкова проведено перевірку щодо можливих порушень житлових прав ОСОБА_4 та її неповнолітньої сестри ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено, що малолітня ОСОБА_1 перебуває на обліку в службі у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що мати дитини ОСОБА_2 тривалий час з дитиною не мешкає, вихованням та утриманням дитини не займається. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 3391 від 17.08.1998 року є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до інформації КП «Жилкомсервіс» від 19.02.2014 року у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 1967 р.н. (власник) та ОСОБА_4 1988 р.н., а ОСОБА_1 2003 р.н. у даній квартирі не зареєстрована. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна № 21179491 від 30.04.2014 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 від 19.03.2014 року. Факт постійного проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім*ї, характеристикою зі ХООШ № 68 в якій навчається ОСОБА_1

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити, так як вважають, що відповідачем були порушені права малолітньої дитини при укладенні договору купівлі-продажу, в зв'язку з чим такі обставини тягнуть за собою недійсність правочину.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позову посилаючись на те, що в квартирі АДРЕСА_1 відповідач та її донька ОСОБА_1 фактично не проживали, оскільки зі старшою донькою ОСОБА_4 виникли негативні відносини, постійно виникали суперечки, вона наносила відповідачу тілесні ушкодження та поміняла замки на дверях, в зв'язку з чим сумісне проживання було неможливим. Малолітня ОСОБА_1 проживала фактично за адресою АДРЕСА_2 і поряд з вказаним будинком ОСОБА_1 ходила до школи. Акти обстеження матеріально-побутових умов сім*ї на які вказує прокурор не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 мешкала у старшої сестри. В 2013 році відповідачкою не умисно була завдана шкода ОСОБА_3 у розмірі 305000 грн., та щоб остання не подавала позов до суду був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири. Також продаж спірної квартири був обумовлений покращенням життєвих умов її та ОСОБА_1, оскільки нове домоволодіння знаходилось в екологічно чистій місцевості, мало більшу площу з присадибною ділянкою де можна було вирощувати екологічно чисті овочі, ягоди, фрукти і в іншій квартирі не буде несприятливих умов для виховання її доньки ОСОБА_1, які зараз існують в квартирі, де мешкає старша донька. Також вважає, що участі у продажі спірної квартири управління служб у справах дітей було не потрібно, оскільки малолітня донька не була зареєстрована за вказаною адресою, а після купівлі домолодіння в с. Івашки в силу положень ч.3 та 6 ст. 29 ЦК України малолітня донька ОСОБА_1 вважається такою, що фактично проживає разом з матір'ю.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти позову, підтримав пояснення надані представником відповідача ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_4 підтримала пояснення надані представниками позивача, просила позов задовольнити.

Представник 3-ї особи управління служб у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради підтримала позовні вимоги прокурора Комінтернівського району м. Харкова, та пояснила, що малолітня ОСОБА_1 перебуває на обліку служби у справах дітей в зв'язку з тим, що її мати ОСОБА_2 з дитиною не мешкає, вихованням дитини не займається. Малолітня мешкає зі старшою сестрою ОСОБА_4, при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири були суттєво порушені права дитини.

Представник 3-ї особи служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надавши до суду акт обстеження побутових умов.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 17.08.1998 року ОСОБА_2 стала власником квартири АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 556 від 19.03.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, право власності на вищевказану квартиру згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19228147 від 19.03.2014 року перейшло до ОСОБА_3.

Відповідно до інформації КП «Жилкомсервіс» від 19.02.2014 року у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 1967 р.н. (власник) та ОСОБА_4 1988 р.н., а ОСОБА_1 2003 р.н. у даній квартирі не зареєстрована.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч.2,3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім*ї наймача або власника жилого приміщення мають право користування займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, що їх замінюють, житлових та майнових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Недопустимими є зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке право користування мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, що підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуються від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

З огляду на вищевикладене у суду не має підстав вважати, що під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, не було порушене право користування жилим приміщенням ОСОБА_1 в розумінні положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства». Відсутність реєстрації не може розумітись як відсутність права користування жилим приміщенням, а є лише підставою для притягнення батьків до адміністративної відповідальності, на яких покладено обов'язок подати до відповідних органів заяву про реєстрацію місця проживання дитини у 10-денний строк після державної реєстрації факту народження дитини.

Відповідач ОСОБА_2 не зареєструвала свою малолітню дитину ОСОБА_1 за спірною адресою та фактично при укладенні договору купівлі-продажу приховала факт проживання в квартирі її малолітньої доньки, тому посилання відповідача, що відсутність реєстрації дитини в квартирі не перешкоджала її відчуженню є неспроможним.

У ОСОБА_2 під час укладання угоди, не було будь-яких перешкод для звернення до органу опіки і піклування.

Посилання відповідача, що фактично в спірній квартирі вона разом з ОСОБА_1 не могла проживати та остання проживала у своєї сестри за адресою: АДРЕСА_2, не позбавляє обов'язку укладати договір купівлі-продажу квартири згідно положень чинного законодавства.

У суду немає підстав не довіряти актам обстеження матеріально-побутових умов сім*ї від 25.09.2009 р., 28.03.2010 р., 15.11.2011 р., 16.01.2012 р., 15.06.2012 року, 10.09.2013 р., 11.10.2013 р., 09.01.2014 р., 21.01.2014 р., 06.02.2014 р., 7.02.2014 р., в яких вказано, що мати дітей ОСОБА_2 з дітьми не мешкає, вихованням малолітньої дитини не займається, речей матері в квартирі немає, оскільки вони складені компетентними органами, завірені відповідно до вимог чинного законодавства та ніким не спростовані.

Згідно інформації виконавчого комітету Одноробівської першої сільської ради Золочівського району Харківської області вказано, що за адресою: АДРЕСА_3, відсутнє центральне опалення, відомостями щодо боргів за оплату комунальних послуг сільська рада не володіє, та відповідно до наданої будинкової книги вбачається, що в вищезазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1

Згідно відповіді завідувача Золочівського РС ГУ ДМС України в Харківській області вказано, що 15.07.2014 р. до Золочівського РС ГУ ДМС України в Харківській області звернувся громадянин ОСОБА_8 з заявою про реєстрацію місця проживання громадянки ОСОБА_2 та її малолітної дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 на підставі довіреності від 01.07.2014 р. серія НАА № 532970 строком дії на один рік.

Згідно відповіді на запит майстра абонентного відділу Золочівської дільниці газопостачання Дергачівської філії ПАТ «Харківгаз» вказано, що абонент ОСОБА_2 до Золочівської районної дільниці газопостачання для укладання договору з надання послуг з газопостачання, за адресою: АДРЕСА_3 не зверталась, та повідомлено що за вказаною адресою був укладений договір з газопостачання № 7636 від 02.12.2008 року з ОСОБА_9, яка була відключена від газопостачання 18.12.2008 року. По теперішній час надання послуг з газопостачання за даною адресою не проводиться.

Згідно відповіді начальника Золочівського РВЕ вказано, що абонент ОСОБА_2 до Золочівського РВЕ для укладення договору про постачання електричної енергії, за адресою: АДРЕСА_3 не зверталась та повідомлено, що за вказаною адресою був укладений договір № 106867 від 03.04.2008 року з ОСОБА_10, на теперішній час домолодіння від електропостачання відключено, згідно наряду на відключення від 07.05.2009 року, в зв'язку з відсутністю оплати за спожиту електроенергію.

Згідно відповіді виконавчого комітету Одноробівської першої сільської ради Золочівського району Харківської області вказано, що громадянка ОСОБА_2 та неповнолітня донька ОСОБА_1 до сільської ради з питань реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 не зверталася.

Окрім того згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім*ї за адресою АДРЕСА_3 від 28.10.2014 року вказано, що під час обстеження житло за вказаною адресою розміщене на першому поверсі одноповерхового цегляного будинку. В квартирі за вказаною адресою ніхто не проживає, двері до будинку зачинені, крім врізаного замка на дверях висить навісний замок, подвір'я занедбане та поросло бур'яном. Зі слів сусідів ОСОБА_2 та її дитину не знають та ніколи не бачили. Газове опалення від будинку відрізане, електропостачання відключене.

Виходячи з досліджених документів і акту суд оцінює критично і відхиляє пояснення відповідача ОСОБА_2, що купівля-продаж спірної квартири була обумовлена покращенням житлових умов для її малолітньої дитини ОСОБА_1

Згідно ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, встановлених ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Також з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню в рівних частках судові витрати на користь Держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного , керуючись ст. 10,11,200,212,214, 215 ЦПК України, ст. 29, 203,215,216,316,317 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Прокурора Комінтернівського району м. Харкова в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, реєстровий № 556 від 19.03.2014 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 - недійсним.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Держави суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв