АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3135/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Котули Л.Г.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Аріс-Інвест» про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПП «Аріс-Інвест» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Аріс-Інвест» про стягнення заборгованості повернуто для подання до належного суду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, мотивуючи тим, що суд першої інстанції неправильно та неповно дослідив обставини під час порушення провадження у справі

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що даний спір має розглядатися з дотриманням правил ч. 2 ст. 109 ЦПК, оскільки спір між позивачем та відповідачем виник з привод невиконання умов попереднього договору, а не з приводу нерухомого майна.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_4 для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив із того, що спір стосується нерухомого майна, оскільки позивач просить суд стягнути грошові кошти за придбання земельної ділянки, яка розташована на території с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області, що територіально не відноситься до Дніпровського району міста Києва, а тому справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому закономпорядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до частини 1 статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом вказаної норми виключна підсудність встановлена для позовів про будь-які права з приводу нерухомого майна.

Як роз′яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до юридичної особи ПП «Аріс-інвест» (місцезнаходження вул. Амвросія Бучми, 5, Дніпровський район м. Києва) про стягнення основної заборгованої за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.05.2008 та процентів.

Отже, матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до стягнення суми боргу, що утворилася в результаті невиконання ПП «Аріс-інвест» умов попереднього договору щодо укладення основного договору про купівлю-продаж земельної ділянки.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини, які не стосуються будь-яких прав на нерухоме майно (земельну ділянку), що належить відповідачу.

А тому, до вказаного позову підлягає застосуванню загальне правило підсудності - статті 109 ЦПК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що предметом спору є вимоги, які стосуються нерухомого майна, а саме земельної ділянки, яка розташована на території с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області, а тому позов слід пред'явити за місцезнаходженням майна (стаття 114 ЦПК України) є помилковим.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: