АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Білич І.М.,

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Горбачовій І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кахраманова Р.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Лопатнікової Аліни Вадимівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства КомерційнийБанк «Приватбанк» про стягнення депозиту та відсотків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», Банк) про стягнення депозиту та відсотків, посилаючись на те, що відповідач не повертає їх, обґрунтовуючи відмову нестабільною політичною ситуацією, що є порушенням прав позивача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року позов було задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, депозит в розмірі 10 000 доларів США, що станом на 16.09.2015 рік становить 220 000 гривень; відсотки в розмірі 1297 доларів США 12 центів, що становить 28536 гривни 64 коп., а всього стягнуто: 11297 доларів США 12 центів, що становить 248 536 гривень 64 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Позивач та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, заперечували проти її задоволення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 30 листопада 2012 року сторони уклали договір банківського вкладу № SAMDN4932, за умовами якого позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв 10 000 доларів США, зобов'язавшись щомісячно сплачувати 8,5 % річних від суми депозиту. За п. 3 договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався щомісяця перераховувати відсотки за вкладом на депозитну картку клієнта НОМЕР_1.

11 листопада 2014 року позивач направила на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» лист-повідомлення про розірвання договору з вимогою повернути депозитні кошти у строки передбачені договором,однак вимога позивача була залишена поза увагою.

При зверненні до суду з позовом позивач вказувала на виконання нею умов договору та внесення грошових коштів на особовий депозитний рахунок, проте ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Суд першої інстанції, встановивши факт неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за договором, дійшов висновку про задоволення позову.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами. Докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою відповідач вказував на те, що суд не звернув увагу на відсутність предмету спору, так як позивачем не було доведено факт його звернення до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору та відмови останнього від виконання ним своїх зобов'язань за укладеним договором. Копія звернення надана позивачем суду не є доказом, так як на ній відсутні дата та номер вхідного документу, а отже немає жодного доказу, що таке було отримано саме ПАТ КБ «Приватбанк».

Вказуючи також на те, що є неможливим здійснення банківської діяльності Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк» де, за ствердженнями позивача, укладались договори - рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/1 від 21.04.2014 року з 21.04.2014 року було припинено діяльність окремих структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приватбанк». Адже банк, через окупацію території АР Криму та конфіскацію його майна, не може перевірити інформацію щодо спірних банківських договорів (їх існування, поповнення рахунків тощо).

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Оскільки договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої є м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території АР Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване у м. Києві.

Крім того, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, також законодавчо передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За умовами п. 7 договору від 30.11.2012 року, сторони мають право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору. При вимозі вкладника про розірвання договору, строк вкладу якого ще не минув, сума вкладу повертається. За неповний строк вкладу проценти виплачуються за ставкою вкладу «До вимоги» за фактичну кількість днів, минулих з дати оформлення вкладу до дня розірвання Договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв'язку з направленням ОСОБА_1 письмової вимоги про повернення грошового вкладу на адресу банку, відповідач на підставі умов договору та вимог закону зобов'язаний повернути зазначений вклад.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують наявність між сторонами укладеного договору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем надавався договір та касовий чек від 30.11.2012 про внесення на рахунок банку 10000,00 доларів США.

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем до суду надано не було. Не надано ним і доказів повернення вкладу та відсотків по ньому.

Посилання відповідача на те, що надана копія звернення ОСОБА_1 не є доказом отримання ПАТ КБ «Приватбанк» вказаного звернення спростовуються наявним в матеріалах справи описом вкладення та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 9).

Не знайшли свого підтвердження і посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку зібраних доказів. Так як доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, а відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317, ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Лопатнікової Аліни Вадимівни відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14137/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М