Справа № 203/3092/14-ц
15 травня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Місюра К.А.
за участю представника позивача - Крук Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування, -
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, заявлені в уточненому позові та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.
З урахуванням зазначених обставин, думки представника позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.12.2013 року о 15-55 г. на перехресті вул.Ульянова і пр.Кірова в м.Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen С4 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля GEELY CK-2 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 внаслідок якої автомобілям було заподіяно механічні пошкодження.
Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2014 року, що набрала чинності, ОСОБА_3 за фактом дорожньо-транспортної пригоди 25.12.2013 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 25.12.2013 року, внаслідок якої було завдано механічні пошкодження автомобілю GEELY CK-2 реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п.п.22.1-22.2 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля Citroen С4 реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» згідно полісу АС/9328276.
Позивачем до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» була направлена заява про виплату страхового відшкодування. Однак рішенням страховика від 04.04.2014 року у виплаті страхового відшкодування на користь позивача було відмовлено в зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 при укладенні договору страхування з Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» в грудні 2013 року письмово не повідомив страхову компанію, що в нього є діючий страховий договір та поліс з іншою страховою компанією «Країна».
В своїй заяві про перегляд заочного рішення Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» також посилалось на те, що при укладенні договору страхування з товариством ОСОБА_3, мав діючий страховий договір зі страховою компанією «Країна». На підтвердження цього надав довідки з централізованої бази даних МТСБУ, згідно якої станом на дату укладення договору страхування згідно полісу АС/9328276, тобто 19.12.2013 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно іншого діючого полісу АЕ/1866645 зі страховою компанією «Країна».
Разом з тим, під час розгляду справи в судовому засідання ОСОБА_3 було надано копію страхового полісу №АЕ/1866645, з якого вбачається, що строк дії договору страхування між ним та страхової компанією «Країна» було укладено на строк з 26.11.2012 року по 25.11.2013 року.
Таким чином, на момент укладення ОСОБА_3 договору страхуванням із Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» строк дії договору зі страхової компанією «Країна» скінчився, а тому у відповідача було відсутні підстави для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування з посиланням на ст.989 ЦК України.
А довідку з централізованої бази даних МТСБУ суд не вважає належним доказом, який би свідчив про продовження строку дії полісу №АЕ/1866645 на інший строк.
Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
З наданих до заяви про перегляд заочного рішення документів вбачається, що після подачі повідомлення про страховий випадок відповідач у визначений ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк направив свого представника для огляду транспортного засобу. 27.12.2013 року було складено відповідний протокол огляду та 31.12.2013 року за замовленням відповідача - звіт про оцінку вартості заподіяних збитків.
В зв'язку з цим та враховуючи положення ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрати на проведення оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 700 грн., не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1187,1192 ЦК України, ст.ст.3,22,29,34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10,11,27,31,58-61,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
Повторне заочне рішення може бути оскаржено позивачем та відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю. Казак