УХВАЛА

16 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування коштів в порядку регресу,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що акціонерне страхове товариство «ВЕКСЕЛЬ» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 20 березня 2008 року внаслідок настання страхового випадку, дорожньо-транспортної пригоди, здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Ssang Young», державний номерний знак НОМЕР_1, - ОСОБА_6 у розмірі 87 038,03 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі -

ВАТ «НАСК«ОРАНТА») на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За умовами договору купівлі-продажу від 28 травня 2012 року, укладеного між акціонерним страховим товариством «ВЕКСЕЛЬ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, остання набула право вимоги до

ОСОБА_3 на загальну сумі 87 038,03 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 5 березня 2013 року з

ВАТ «НАСК«ОРАНТА» на користь фізичної особи-підприємцем ОСОБА_4 стягнуто відшкодування у розмірі 34 490 грн.

Посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 ЦК України, просила стягнути з ОСОБА_3, винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, суму понесених збитків у розмірі 52 038,03 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 52 038,03 грн та судовий збір у розмірі 520,50 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від

10 липня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме

ст. ст. 257-264 і ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст. ст. 257-264 і ч. 4 ст. 267 ЦК України заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

від 8 серпня 2012 року у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди;

від 16 січня 2013 року у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за зустрічним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди;

від 10 липня 2013 року у справі про визнання угод недійсними;

від 19 березня 2014 року у справі про стягнення заборгованості;

від 30 липня 2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором

та постанову Вищого господарського суду України від 23 липня

2014 року у справі про стягнення суми.

Надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постанова Вищого господарського суду України не можуть бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, саме ст. ст. 257-264 і ч. 4

ст. 267 ЦК України, якими скасовані ухвалені судові рішення та справи повернуті на новий розгляд, не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки даними судовими рішенням не встановлювались фактичні обставини справи.

За таких обставин, неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права не відбулося, а тому у допуску даної справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування коштів в порядку регресу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В. С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська