АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Папаіки Ігоря Миколайовича в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3427/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Не погодившись із такою ухвалою суду, Папаіка І.М. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про підсудність спору. На думку апелянта, банківський вклад не підпадає під визначення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обов'язковою умовою банківського вкладу є виплата вкладнику відсотків, тобто отримання прибутку. Таким чином, позов має бути поданий ОСОБА_2 за загальними правилами підсудності, визначеними ст. 109 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 особисто не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є вкладником за договором банківського вкладу та відповідно споживачем послуг банку.

Згідно вимог ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором ( стаття 633 цього Кодексу) (ч.1 ст.1058 ЦК).

Частиною 2 статті 633 ЦК України визначено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Отже позивач є споживачем фінансових послуг, що надаються йому банком, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Оскільки позивач ОСОБА_2 зареєстрований у Автономній Республіці Крим, АДРЕСА_1, то він скористався своїм правом та подав заяву до Апеляційного суду м.Києва про визначення підсудності.

Згідно зі ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

30 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва розгляд цивільної справи за вказаним позовом визначено Печерському районному суду м. Києва (а.с.3).

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Папаіки Ігоря Миколайовича в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко