Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права постійного користування квартирою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, вселення, зобов'язання передати дублікат ключів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати за нею та її неповнолітньою донькою ОСОБА_3 право постійного користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди в користуванні даним жилим приміщенням, вселити їх та передати дублікат ключів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона із ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, від якого народилася донька ОСОБА_3

В березні 2007 року за згодою матері чоловіка - ОСОБА_5, яка є власником квартири АДРЕСА_1, вона вселилася у зазначену квартиру.

З 2 серпня 2014 року подружжя спільно не проживає.

26 жовтня 2014 року, повернувшись до місця свого проживання, вона виявила, що замки квартири змінені.

Посилалася на те, що нею створені всі необхідні умови для повноцінного проживання та духовного розвитку дитини у спірній квартирі, де знаходяться особисті речі її та дитини, цінні документи, грошові кошти.

Зазначала, що вселившись з дозволу власника квартири, та здійснюючи сплату вартості комунальних послуг, витрат на утримання будинку та прибудинкової території, проводячи ремонт квартири, вона з донькою набули права постійного користування квартирою.

Враховуючи наведені обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 та її неповнолітній доньці ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1, передати дублікат ключів, вселено їх у зазначену квартиру.

Відмовлено в задоволенні інших вимог.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині незадоволених позовних вимог і рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Крім того, заявник просить про поновлення строку касаційного оскарження, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Так як зі змісту заявленного клопотання та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, тому він підлягає поновленню.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, застосувавши положення ст. 402 ЦК України, ст. ст. 64, 150-156 ЖК України, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, виходив із того, що позивач не довела факт постійного проживання разом із власником квартири та ведення з ним спільного господарства.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, апеляційний суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права постійного користування квартирою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, вселення, зобов'язання передати дублікат ключів.

Відмовити ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права постійного користування квартирою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, вселення, зобов'язання передати дублікат ключів.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель