справа № 179/173/15-ц
провадження № 2/179/166/15
МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. Магдалинівський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Новік Д.І.

за участю: секретаря судового засідання - Кривошлик І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій посилається на те, що 19 липня 2005 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, як позичальником був укладений кредитний договір № DNM0SE00003984, згідно умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 6000 гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати, та договір діє до повного виконання зобов'язань. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість за користування кредитом. Станом на 27 лютого 2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем склала - 31 938 гривень 34 копійки, з яких 2 886 гривень 48 копійок заборгованість за кредитом, 9 718 гривень 51 копійка заборгованість за відсотками за користування кредитом, 539 гривень 79 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 793 гривні 56 копійок пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, при цьому судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2007 року була задоволена сума до стягнення з відповідача в розмірі 5 160 гривень 02 копійки як заборгованість за вказаним кредитним договором, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 26 778 гривень 32 копійки, що є різницею між загальною сумою заборгованості за кредитним договором станом на 27 лютого 2014 року та сумою стягнутої за судовим наказом від 01 листопада 2007 року, а також сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 267 гривень 78 копійок.

У судове засіданні представник позивача - Пришляк В.О., що діє на підставі довіреності від 17.07.2014 рок (а.с. 91) не з'явилась, до суду надано заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с. 112), згідно якої підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, при цьому не заперечує щодо заочного розгляду справи, надавши також письмову заяву про відмову в задоволені заяви відповідачів про застосування строку позовної давності (а.с. 97-99).

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву (а.с. 113), згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволені відмовити застосувавши наслідки пропущення строків позовної давності на звернення банку до суду, надавши відповідні письмові пояснення (а.с. 89, 103).

З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

19 липня 2005 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 10, 12, 13) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9) було укладено кредитний договір DNM0SЕ00003984 (а.с. 7-8), згідно якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 6 000 гривень на термін до 19 липня 2007 року включно, зі сплатою 2 % в місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з «21» по «28» ОСОБА_1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору, відповідно до графіку. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 6 000 гривень, однак відповідач ОСОБА_3 в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов'язання не виконав в повному обсязі, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

01 листопада 2007 року винесено судовий наказ Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості у сумі 5 106 гривень 02 копійки з відповідача ОСОБА_1 за договором № DNM0SЕ00003984 від 19 липня 2005 року (а.с. 4), тому в новому розрахунку заборгованості станом на 27 лютого 2014 року вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу та у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 27 лютого 2014 року має заборгованість в розмірі 26 778 гривень 32 копійки (а.с. 5-6).

Враховуючи викладене позивач 18 березня 2014 року (а.с. 2) звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 26 778 гривень 32 копійки за кредитним договором № DNM0SЕ00003984 від 19 липня 2005 року та стягнути судові витрати по справі в розмірі 267 гривень 78 копійок судового збору (а.с. 1, 2-3).

Отже, наведені обставини свідчать, що правовідносини, які склались між сторонами у зв'язку з укладеними договорами, регулюються ЦК України в редакції 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами - ст. 629 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

За положеннями ст. 612 ЦК України одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Із змісту кредитного договору від 19 липня 2005 року вбачається, що сторонами договору передбачено порядок погашення заборгованості, а саме: щомісячними платежами, починаючи з першого місяця в період з "21" по "28" число кожного місяця, останнє погашення кредиту здійснити не пізніше 19 липня 2007 року (а.с. 7-8).

Таким чином, за умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами - щомісячними платежами в розмірі та в строки, визначені договором, а відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і початок перебігу позовної давності у зв'язку з цим починається з моменту порушення строку його погашення, тобто з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання щодо погашення чергового платежу.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як видно із матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 вніс останні платежі на погашення кредиту 02 жовтня 2006 року та 23 жовтня 2006 року (а.с. 5, 81), після чого перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту.

Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-6) та випискою по рахунку відповідача ОСОБА_1 відкритого банку для зарахування коштів з погашення заборгованості за кредитом станом на 12 листопада 2014 року (а.с. 72-81), наданими позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якого станом на 12 листопада 2014 року останній платіж ОСОБА_1 було зроблено 23 жовтня 2006 року в розмірі 0,21 грн., а попередній платіж в розмірі 380 гривень 02 жовтня 2006 року.

Наведені обставини свідчать, що право кредитора є порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, у зв'язку з чим початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку його погашення, тобто з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання щодо погашення чергового платежу, а саме з листопада-грудня 2006 року.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із справи видно, що з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNM0SЕ00003984від 19 липня 2005 року, останній платіж на погашення заборгованості за яким внесено позичальником 23 жовтня 2006 року, позивач звернувся до суду 18 березня 2014 року (а.с. 2-4), тобто з пропуском позовної давності.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 просив застосувати наслідки спливу позовної давності (а.с. 89, 103, 113).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст. 267 ЦК України.

Таким чином, посилання позивача про те, що строк дії кредитного договору від 19 липня 2005 року не закінчився, його не розірвано та не змінено, останній діє до повного його виконання та що відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності є помилковими та такими, що протиречать нормам діючого законодавства, що регулює питання щодо позовної давності, та фактичним обставинам справи, які свідчать про пропуск позивачем позовної давності.

Доводи позивача про те, що позовна давність не пропущена, оскільки умовами кредитного договору передбачено строк дії договору до повного його виконання, не можуть бути взяті до уваги, оскільки початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

По справі беззаперечно встановлено, що строком виконання зобов'язання за кредитним договором № DNM0SЕ00003984 від 19 липня 2005 року визначено 19 липня 2007 року, вимоги про повернення боргу позивачем відповідачу не направлялись, з позовом до суду позивач звернувся лише 18 березня 2014 року (а.с. 2), тобто за межами позовної давності, передбаченої як умовами договорів так і діючим законодавством.

В зв'язку з викладеним, суд беручи до уваги з'ясовані фактичні обставини справи та норми діючого законодавства, що регулюють встановлені правовідносини, вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволені позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, в зв'язку з відмовою позивачу в задоволені позовних вимог, вимога позивача про стягнення судових витрат по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України також не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 252-257, 262, 267, 509, 525-527, 530, 610-612, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-66, 88, 197, 208-210, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі проголошення рішення у відсутності особи, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя Д.І. Новік