У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення з квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права користування жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, зобов'язання припинити дії, що порушують право, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права користування жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, зобов'язання припинити дії, що порушують право, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду м Києва від 24 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2014 року, ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні права користування квартирою АДРЕСА_1, вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою.

Суд установив, що 25 березня 2013 року ОСОБА_4 самоправно, без згоди позивача, вселилася у спірну квартиру і проживає в ній без законних підстав.

Своїми самоправними діями, які полягають у незаконному вселенні і користуванні квартирою, всупереч запереченням ОСОБА_3 та рішенню суду, ОСОБА_4 порушує право власності позивача, а тому вона підлягає виселенню за місцем своєї реєстрації у квартиру АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права користування кімнатами площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м та місцями загального користування у квартирі АДРЕСА_1, зобов'язання припинити дії, які порушують її право проживати у зазначених приміщеннях квартири однією сім'єю з матір'ю ОСОБА_5, в тому числі зобов'язати не зачиняти на свій розсуд місця загального користування та не змінювати замки у вхідних дверях, зобов'язати не чинити перешкод у користуванні вказаними приміщеннями квартири, посилаючись на те, що спірна квартира належить її батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 У спірну квартиру вона вселилася в 2001 році разом із батьками як неповнолітня дитина і набула права користуватися квартирою як член сім'ї, у квартирі вона не зареєстрована, оскільки ОСОБА_3 відмовляє їй у цьому. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року було визначено порядок користування спірною квартирою, відповідно до якого у користування ОСОБА_5 виділено кімнати площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м, а місця загального користування залишено у спільному користуванні співвласників. З дозволу матері вона проживає в указаній квартирі у виділених останній у користування кімнатах, проте ОСОБА_3 заперечує проти її користування частиною квартири та чинить їй у цьому перешкоди. Вона не одружена і має право проживати однією сім'єю зі своїми батьками, зокрема, з матір'ю ОСОБА_5, а ОСОБА_3 своїми діями, які полягають у вчиненні перешкод у користуванні квартирою та намаганні виселити її, порушує її право на сім'ю.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за її дочкою ОСОБА_4 права користування кімнатами площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м та місцями загального користування у квартирі АДРЕСА_1, зобов'язанні припинити дії, які порушують її право на проживання з нею її дочки у зазначених приміщеннях квартири, посилаючись на те, що нарівні з ОСОБА_3 вона є власником квартири АДРЕСА_1, зареєстрована у ній та проживає у виділених їй рішенням суду кімнатах разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 та періодично зі старшою дочкою ОСОБА_4

Дочки є членами її сім'ї і мешкають у кімнатах, які виділені їй у користування, проте ОСОБА_3 заперечує проти проживання дітей у квартирі, вчиняє сварки, подає численні скарги з приводу порушення його права на користування квартирою.

ОСОБА_3 стверджує, що дочки не мають права перебувати у квартирі, виганяє їх, перешкоджає користуватися кімнатами та місцями загального користування, були випадки, коли він не впускав їх до квартири.

Як власник квартири вона має право використовувати помешкання як для власного проживання, так і для проживання членів своєї сім'ї, ОСОБА_3, подавши позов про виселення старшої дочки, порушує її права власника.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право користування жилою площею у квартирі АДРЕСА_1 ‒ виділеними у користування ОСОБА_5 жилими кімнатами, площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м, а також місцями загального користування.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні жилими кімнатами площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м та місцями загального користування у квартирі АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва 23 грудня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 та визнання за ОСОБА_4 права користування жилою площею у квартирі АДРЕСА_1, виділених у користування ОСОБА_5 жилих кімнат площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м, а також місцями загального користування, зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні жилими кімнатами площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м та місцями загального користування у квартирі АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_3 судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1986 року та мають спільних двох дітей: доньку ОСОБА_4, 1986 року народження - відповідач у справі та доньку ОСОБА_8, 1997 року народження (неповнолітня).

Шлюб між сторонами було розірвано 13 січня 2011 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2012 року, яке набрало чинності, визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, вселено ОСОБА_5 у зазначену квартиру та зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_5 у користуванні вказаною квартирою.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності за кожним по Ѕ частини вказаної квартири та визначено порядок користування нею, виділено в користування ОСОБА_3 кімнати площею 18,6 кв. м та 18,7 кв. м, а також лоджію, вихід на яку є з кімнати площею 18,7 кв. м, а у користування ОСОБА_5 виділено жилі кімнати 23,6 кв. м та 14,7 кв. м, місця загального користування залишено у спільному користуванні сторін.

ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 належить на праві власності в наслідок приватизації квартира АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 згоди на вселення до спірної квартири ОСОБА_4 не надавав.

Отже, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано указував на те, що спірна квартира знаходиться на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Судовим рішенням визначено порядок користування квартирою між співвласниками та їх частки. ОСОБА_4 самовільно, без згоди другого співвласника, вселилася до спірної квартири, таким чином порушуючи права ОСОБА_3 на користування своєю власністю, а тому вона підлягає виселенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак