У х в а л а

іменем україни

4 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артік» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Артік» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артік» (далі - ТОВ «Артік») звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати недійсним договір іпотеки від 25 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 301 та виключити з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про іпотеку та обтяження відповідно.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано договір іпотеки від 25 лютого 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 301, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, недійсним.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку № 215787 від 25 лютого 2013 року, вчинений на підставі договору іпотеки, серія та номер: 301, виданого 25 лютого 2013 року.

Виключено з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження від 25 лютого 2013 року № 215808, вчинений на підставі договору іпотеки, серія та номер: 301, виданого 25 лютого 2013 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду, ТОВ «Артік» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 2 березня 2009 року ТОВ «Артік» належало право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю виставкового салону літ. АВ-2, ав, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 липня 2014 року, встановлено, що 10 січня 2012 року до реєстру внесено запис про реєстрацію переходу права власності на зазначений об'єкт до ТОВ «Максріелті» на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2010 року, якою було визнано мирову угоду, укладену 16 березня 2010 року між ТОВ «Максріелті», ОСОБА_8, ТОВ «Ріел Істеіт Дніпро» про визнання ТОВ «Максріелті» власником нежитлової будівлі виставкового салону.

5 квітня 2012 року та 25 лютого 2013 року право власності на вказане майно зареєстровано за ОСОБА_6 договору купівлі-продажу від 1 березня 2012 року, укладеного з ТОВ «Максріелті».

25 лютого 2013 року ОСОБА_7 і ОСОБА_6 на забезпечення виконання договору позики від 25 лютого 2013 року уклали договір іпотеки, згідно з яким належне ОСОБА_6 нерухоме майно було передано в іпотеку.

27 квітня 2013 року державним реєстратором здійснено запис № 828634 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Артік» на підставі договору купівлі-продажу від 2 березня 2009 року, ухвали апеляційного суду Черкаської області від 4 травня 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 жовтня 2012 року (а.с. 92-98).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина 2 статті 318 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

На момент укладення оспорюваного договору іпотеки право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6, яке він набув на підставі договору купівлі-продажу від 1 березня 2012 року (а.с. 68-69). Цей договір не було визнано недійсним у встановленому законом порядку, рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння відсутнє.

Позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надав доказів, що на момент укладення договору іпотеки від 25 лютого 2013 року це майно належало йому на праві власності.

Крім цього, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 липня 2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, якою визнано нечинним рішенням державного реєстратора від 27 квітня 2013 року про державну реєстрацію права власності ТОВ «Артік» на зазначене вище нерухоме майно, залишено в силі (а.с. 92-98, 139-141).

За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про визнання договору іпотеки недійсним.

Посилання ТОВ «Артік» на те, що його право власності на майно поновлено судовими рішеннями у 2012 році є безпідставним, адже ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 4 травня 2012 року було скасовано ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2010 року, якою затверджено укладену між ТОВ «Максріелті», ОСОБА_8 і ТОВ «Ріел Істеіт Дніпро» мирову угоду про визнання ТОВ «Максріелті» власником спірного майна, справу направлено на новий розгляд. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 жовтня 2012 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2010 року, яким визнано недійсним укладений між ОСОБА_9 та ТОВ «Артік» договір купівлі-продажу від 2 березня 2009 року, скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ «Артік» на спірне нерухоме майно, скасовано та закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Ріел Істеіт Дніпро» до ОСОБА_9, ТОВ «Артік» про визнання договору недійсним та скасування реєстрації.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду справи у касаційному порядку суд позбавлений можливості здійснювати оцінку доказів у порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України та відповідно до норм статті 335 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 337 ЦПК України).

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Артік» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
І.К. Парінова
С.П. Штелик