Справа № 186/1333/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 10 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого згідно Статутних документів є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 8/2007/980-МК14/12, відповідно до якого відповідачу банком було надано кредит у розмірі 30 000,00 гривень, зі строком повернення до 10 квітня 2009 року, з виплатою процентної ставки 20,00% річних.

Позивач виконав свої зобовязання щодо видачі кредиту відповідачу у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №469 від 10 квітня 2007 року.

Відповідно до п.п..4.1.1, 6.1.2 кредитного договору, позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_2 зобовязання належним чином не виконала, тому, станом на 08 липня 2015 року за нею існує заборгованості за кредитним договором в розмірі 109 606,19 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 25 983,15 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 41 444,73 грн.; пеня 25 454,86 грн.; штраф 16 723,45 грн.

Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 109 606,19 гривень.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, прохали розглянути справу за їх відсутністю з урахуванням наданих заперечень, відповідно до яких, позивач додає до позовної заяви графік погашення кредиту, але цей графік невідомо від якого договору, так в ньому вказано, що це є додаток до договору від 20.03.2007 року по договору 8/2007/840-МК14/09, а нижче вказано, що графік є невідємною частиною кредитного договору № 8/2007/980-МК/12, тобто позивач надає невідомо який графік. В той же час згідно пункту 1.3 договору № 8/2007/980-МК/12 - кредит надається строком по 10 квітня 2009 року, тобто строк дії договору закінчився саме 10 квітня 2009 року. Позивач звернувся до суду 27 серпня 2015 року, тобто з явним пропуском строку позовної давності, який згідно чинного законодавства встановлено у три роки і який закінчився 10.04.2012 року. Відповідно розяснень викладених у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, судді Верховного Суду України зробили правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. В даному випадку сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п.12.2), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 10 квітня 2009 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 30 серпня 2007 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 04 вересня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно 10 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого згідно Статутних документів є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 8/2007/980-МК14/12, відповідно до якого відповідачу банком було надано кредит у розмірі 30 000,00 гривень, зі строком повернення до 10 квітня 2009 року, з виплатою процентної ставки 20,00% річних.

Відповідно до п. 6.1.2 кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках передбачених кредитним договором також сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки.

Відповідно до п.9.1. кредитного договору, у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.9.2 кредитного договору, у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.9.3 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення.

Відповідач ОСОБА_2 зобовязання по кредитному договору № 8/2007/980-МК14/12 від 10 квітня 2007 року не виконала.

Борг станом на 08 липня 2015 року, відповідно до розрахунку складеного позивачем становить 109 606,19 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту 25 983,15 гривень, заборгованість по сплаті відсотків 41 444,73, пеня 25 454,86 гривень, штраф 16 723,45 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 8/2007/980-МК14/12 від 10 квітня 2007 року станом на 08 липня 2015 року.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання; якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Абзацом другим п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

На підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. При цьому кредитодавцю забороняється: вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до кредитного договору № 8/2007/980-МЛ14/12 від 10 квітня 2007 року, відповідач отримала від ПАТ КБ «Надра» споживчий кредит, строком на 24 місяці, тобто до 10 квітня 2009 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8/2007/980-МЛ14/12 від 10 квітня 2007 року, відповідачем 30 серпня 2007 року сплачено в погашення заборгованості по кредиту 732,78 гривень, після чого більше платежів не було.

Таким чином, строком повного погашення кредиту у кредитному договорі визначено дату 10 квітня 2009 року, останній платіж по погашенню кредиту відповідачем сплачено 30 серпня 2007 року, позов позивачем до суду було подано 04 вересня 2015 року (здано на пошту 31.08.2015 р.), тобто з пропуском загального строку позовної давності звернення до суду три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності звернення до суду.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Надра» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, у зв'язку з чим позивач на дату звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», при таких умовах, суд вважає за необхідне віднести судовий збір за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 261, 267, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в і д м о в и т и.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.С. Кривошея.