Справа №127/9212/15-ц
Провадження № 2/127/3367/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02.06.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника позивача Ямпільського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась Вінницька міська рада з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій.

Позов мотивований тим, що відповідач самовільно, з порушенням встановленого законом порядку, займає земельну ділянку по АДРЕСА_1 у м. Вінниці, на якій розміщена його тимчасова металева конструкція (гараж), що позначена на схемі, виготовленій міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» під № 1. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 3290 від 24.12.2007 року був затверджений договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)». 10.07.2012 року між міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» та ОСОБА_2 було укладено договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)», який був дійсний до 31.12.2012 року. Предметом договору було тимчасове використання конструкції (споруди) на території міста. Жодних прав на земельну ділянку при укладенні зазначеного договору ОСОБА_2 не набував та не набув. ОСОБА_2 неодноразово попереджався про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення металевого гаража. Згідно інформації ДАМтаК ВМР від 28.01.2015 року, земельна ділянка, на якій розташована тимчасова металева конструкція (гараж), відноситься до земель територіальної громади міста. Вінницькою міською радою рішення про передачу ОСОБА_2 у власність або користування земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_1 м. Вінниці не приймалось. Отже, земельна ділянка самовільно зайнята та використовується ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду з вимогами про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 м. Вінниці та привести її у придатний для використання стан за його рахунок шляхом знесення тимчасової металевої конструкції (гаража), що позначений на схемі, виготовленій міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» під № 1.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Про причини неявки не повідомлено.

Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

10.07.2012 року між МКП «Архітектурно-будівельний сервіс» та ОСОБА_2 було укладено типовий договір № 257/12 про порядок використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів), яким було встановлено порядок використання відповідачем металевої конструкції, розташованої по АДРЕСА_1 Строк дії договору - до 31.12.2012 року (а.с. 6-7)

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Тобто, зобов'язання по типовому договору про порядок використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) № 257/12 від 10.07.2012 року між сторонами припинились 31.12.2012 року.

Згідно рішення Вінницької міської ради № 721 від 21.06.2004 року землі, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Вінниці, за виняткомземель, що перебувають під об'єктами загальнодержавної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважати землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради. (а.с.11).

Згідно акту від 25.02.2015 року, складеного начальником загального відділу МКП «Архітектурно-будівельний сервіс» Васильченком В.Г., інспекторами загального відділу Черемухіною Л.О. та Щербатою В.А., ОСОБА_2 самовільно займає земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 на якій розміщена його тимчасова металева конструкція (гараж). (а.с.10)

Як вбачається зі схеми розташування, яка міститься в матеріалах справи, спірний гараж розташований по АДРЕСА_1 в м. Вінниці. (а.с. 14)

Згідно відповіді департаменту архітектури, містобудування та кадастру від 28.01.2015 року № 05-00-010-2938 на запит МКП «АБС» від 19.01.2015 року № 58/01-10, останньому було повідомлено, що в департаменті відсутні дані щодо оформлення права землекористування земельною ділянкою в районі будинків АДРЕСА_1 Земельна ділянка, на якій розташований гараж № 1, відноситься до земель територіальної громади міста. (а.с. 12)

Листом № 25/05-5 від 15.01.2015 року відповідач повідомлений про необхідність добровільно звільнити зайняту земельну ділянку шляхом знесення металевої конструкції, що розташована біля будинку АДРЕСА_1

Попередній вибір земельних ділянок для розміщення об'єктів, погодження місць їх розташування та інших питань, пов'язаних із вилученням земельних ділянок, передача земельних ділянок у власність або постійне користування, оренду, мають здійснюватися згідно з вимогами, визначеними Земельним кодексом України та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Процедура такої передачі залежить від правового режиму, місця розташування, розміру і цінності земельної ділянки. Разом з тим, у будь-якому випадку підставою для передачі громадянам та юридичним особам, зокрема, земельних ділянок державної або комунальної власності є рішення уповноваженого органу.

Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У зв'язку з цим, ст. 211 ЗК України самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

З урахуванням положень Земельного кодексу України, зміст терміну «самовільне зайняття земельних ділянок» розкрито у Законі України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, в основі самовільного зайняття земельних ділянок лежить порушення установленого порядку щодо передачі (надання) земельних ділянок. В тому числі це відсутність рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади про передачу (надання) земельної ділянки державної або комунальної власності та (або) правовстановлюючого документа на цю ділянку.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок.

В судовому засіданні було встановлено відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що є предметом спору, в тому числі й відсутні рішення відповідних органів про передачу (надання) йому цієї земельної ділянки. Відповідно дана земельна ділянка є самовільно зайнятою відповідачем.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними.

Отже, суд прийшов до висновку про необхідність зобов'язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 в м. Вінниці, шляхом знесення тимчасової металевої конструкції (гаража), що позначена на схемі виготовленій міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» під № 1, за рахунок ОСОБА_2 та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь міського комунального підприємства «Архітектурно - будівельний сервіс» підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 83, 116, 125, 126, 211, 212 ЗК України, ч. 1 , ч. 4 ст. 376 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 в м. Вінниці, шляхом знесення тимчасової металевої конструкції (гаража), що позначена на схемі виготовленій міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» під № 1, за рахунок ОСОБА_2 та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь міського комунального підприємства «Архітектурно-будівельний сервіс» судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: