Справа № 177/169/15-ц
Провадження № 2/177/359/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 травня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду 27.01.2015 року із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 2649,70 грн..

Уточнюючи позовні вимоги щодо ТОВ «МІК», позивач просила стягнути з ТОВ «МІК» заборгованість по заробітній платі при звільненні в розмірі 2649,70 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що працювала в ТОВ «МІК з 06.03.2012 року на посаді бухгалтера, з якої звільнена 31.03.2014 року за згодою сторін. Їй не були виплачені грошові кошти, які належали їй від підприємства на день звільнення. Заборгованість по заробітній платі становить 2649,70 грн.

Оскільки виплата належних їй грошових коштів з вини підприємства не проведена в день звільнення, вона має право відповідно до 117 КЗпП України вимагати середній заробіток за кожен день затримки виплати зарплати. Згідно довідки ТОВ «МІК», її середньомісячна заробітна плата складає 1218,00 грн..

Таким чином, вважає, що ТОВ «МІК» були порушені її права та просить стягнути з відповідача ТОВ «МІК» на її користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 2649,70, середній заробіток за кожний день затримки виплати зарплати, що належали їй на день звільнення.

Позивач ОСОБА_1 правом на участь в судовому засіданні не скористалася, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.21).

Представники відповідача ТОВ «МІК» в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, від представника відповідача Руденко А.П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с. 22).

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ст. 197 ЦПК України, через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки (а.с. 8-10), ОСОБА_1 наказом №52к від 01.03.2012 року прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» з 06.03.2012 року на посаду бухгалтера, з якої 31.03.2014 року звільнена відповідно до наказу №53-к від 31.03.2014 року на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін.

Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить ОСОБА_1 згідно довідки від 18.12.2014 року виданої ТОВ «МІК», за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року при звільненні складає 2649,70 грн., з яких: за січень 2014 року - 818,90 грн., лютий 2014 року - 494,77 грн., березень 2014 року 1336,03 грн. (а.с. 2).

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Отже, оскільки відповідачем ТОВ «МІК» порушено право позивача на оплату її праці, то саме з ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 2 649,70 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена 31.03.2014 року, який є її останнім робочим днем, ТОВ «МІК» в добровільному порядку не виплатило їй середній заробіток за час затримки виплати заборгованості, то періодом затримки слід вважати період з 01.04.2014 року по 08.05.2015 року.

Згідно з п.п. «л» п. 1, п. 2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", цей порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, при цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.п. 3 п. 3 Постанови № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно з п. 8 вище вказаної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки ТОВ «МІК» (а.с. 20), середньомісячний заробіток ОСОБА_1 в 2014 році складав 1218,00 грн., що за два місяці, що передували звільненню (лютий - березень 2014 року) склав 2436,00 грн.

Оскільки відповідачем ТОВ «МІК» не надані документи, які свідчать про встановлену на підприємстві тривалість робочого часу: Правила внутрішнього трудового розпорядку, графік виходу на роботу ОСОБА_1 за повні місяці роботи, суд при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплат виходить з виробничого календаря норм тривалості робочого часу при п'ятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день упродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів на 2014 -2015 рік відповідно до додатків до листів Міністерства соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року та № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року (а.с.23-25).

Cумарне число робочих днів за останні два календарні місяці перед звільненням (лютий-березень 2014 року) становить 40 робочих днів, тому відповідно середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 60,90 грн. (2436,00 грн. / 40 робочих дні за період липень-серпень 2014 року).

Кількість робочих днів в періоді, за який нараховується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 276 робочих днів (21 робочий день у квітні 2014 року, 19 робочих днів у травні 2014 року, 19 робочих днів у червні 2014 року, 23 робочих дні у липні 2014 року, 20 робочих днів у серпні 2014 року, 22 робочих днів у вересні 2014 року, 23 робочих днів - в жовтні 2014 року, 20 робочих днів в листопаді 2014 року, 23 робочих днів в грудні 2014 року, 20 робочих днів в січні 2015 року, 20 робочих днів в лютому 2015 року, 21 робочий день в березні 2015 року, 21 робочий день в квітні 2015 року, 4 робочих днів в травні 2015 року (до 08.05.2015 року включно).

У зв'язку з цим, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 01.04.2014 року по 08.05.2015 року складає 16 808,40 грн. (276 робочих дні Х 60,90 грн. середньоденний заробіток), який підлягає стягненню з відповідача ТОВ «МІК», як роботодавця, на користь позивача в рахунок сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позов позивача ОСОБА_1, яка звільнена від сплати судового збору, задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «МІК» судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 47, 94, 115,116, 117 КЗпП України, ст. 2, 21, 33, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Суддя: