Провадження №2/485/4/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

01 квітня 2013 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В заяві зазначив, що 06 серпня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 004-14091-060807, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок в національній валюті України - гривні, видано платіжну картку та здійснено обслуговування на умовах викладених у Тарифному пакеті Visa Класичний , що викладено в Додатку №1 до договору та Правилах здійснення операцій за картковими рахунками.

Відповідач неналежним чином не виконує зобов"язання за кредитним договором, у зв"язку з чим, станом на 21 лютого 2013 року має заборгованість у розмірі 2875,56 грн. по тілу кредиту.

Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу, а також судові витрати.

В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не з'явилася, звернулася до суду з клопотанням, в якому просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з»явився, звернувся до суду з заявою, у якій просив розглядати справу у його відсутність. За участі у попередніх судових засіданнях позов не визнавав, посилався на те, що кредитний договір з банком він не підписував, кредитні кошти не отримував.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у ній письмових доказів.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Звертаючись до суду із вказаним позовом Банк мотивував свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21.02.2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 2875,56, яка складається із: простроченого тіла кредиту, що підтверджується розрахунком ціни позову за кредитним договором № 004-14091-060807 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 06 серпня 2007 року (далі -Договір).

Відповідач заперечує, що підписував кредитний договір та отримував кредит.

У відповідності до п.1.2 Договору Банк відповідно до наданого Держателем пакету документів, а також з вимогами Банку та чинним законодавством України відкриває держателю картковий рахунок в національній валюті України-гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки.

Проте, Банком до позовної заяви не надано будь-яких достатніх та допустимих доказів того грошові кошти за вказаним договором отримував саме відповідач у справі.

Як вбачається з висновку судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області №64 від 01.08.2014 року запис: "ОСОБА_1" в графі "Держатель" в договорі №004-14091-060807 від 06 серпня 2007 року; запис "ОСОБА_1" в графі: "Прізвище та ініціали" в анкеті-клієнта фізичної особи; запис "ОСОБА_1.6.08.2007г." в графі: "З тарифами ознайомлений" в тарифі на обслуговування платіжних карток Visa Classic, ймовірно, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, визнано недійсним кредитний договір №004-14091-060807 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 06 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ КБ «Дельта Банк».

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, позивач не довів наявності зобов"язання у відповідача щодо повернення кредитної заборгованості згідно із укладеним кредитним договором, а тому його вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,81,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ