Справа№592/9397/14-ц
Провадження №2/592/83/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., при секретарі Кучерявій Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, ОСОБА_2 про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та їх скасування, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та свої уточнені вимоги мотивує тим, що 30.07.1959 р. мати позивача - ОСОБА_3 подарувала йому, ОСОБА_1 , 47/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а сестрі позивача, ОСОБА_4 - 53/100 частини цього ж домоволодіння. Вказана обставина підтверджується договором дарування. В подальшому ОСОБА_4 свою частину домоволодіння подарувала своїй доньці племінниці позивача, відповідачу по справі ОСОБА_2 . Рішенням Сумської міської Ради від 23.09.1998 р. позивачеві у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , була передана земельна ділянка, площею 0,067 га. На підставі даного рішення позивач отримав державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV - CM № 002233 від 24.11.1998 р. Також відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 30.12.2004 р. № 6057, Сумським міським управлінням земельних ресурсів був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0603 га, серії ЯГ №277879, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ще до приватизації позивачем земельної ділянки між позивачем та ОСОБА_4 в письмовому порядку був визначений порядок користування земельною ділянкою, зареєстрований в БТІ м. Суми в 1995 р., згідно якого ОСОБА_1 міг вільно проходити та проїжджати до своєї частини будинку, а також мав можливість вільного обслуговування стін своєї частини будинку з усіх сторін. Згодом відповідач ОСОБА_2 збудувала ворота, які поставила упритул до частини будинку позивача, тому, вважає ОСОБА_1 , він втратив можливість ремонтувати стіни своєї частини будинку. Згідно висновку експертів № 22 від 29.05.2014 р. було встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, яким також встановлені межі земельної ділянки позивача, виданий з порушенням п. 3.25 ДБН 360-92** «Для догляду за будинками та здійснення поточного ремонту відстань між бічною границею та стіною житлового будинку або господарської будівлі варто приймати не менш 1,0 м». Виданим державним актом на землю порушуються, вважає позивач, його права як власника, оскільки не має можливості підходу до стін своєї частини будинку для їх обслуговування. Збудовані відповідачем ОСОБА_2 ворота знаходяться в зачиненому стані. У зв`язку з вказаними обставинами виникла необхідність визнати, виданий на ім`я ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV - CM № 002233 від 24.11.1998 р., та державний акт на право власності на землю, серії ЯГ №277879 від 25.07.2006 p., виданий Сумським міським управлінням земельних ресурсів на ім`я ОСОБА_2 - недійсними та їх скасувати, щоб в подальшому позивач зміг отримати свідоцтво на право власності на свою земельну ділянку у відповідності з нормами ДБН. Тому позивач просить суд: визнати державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV - CM № 002233 від 24.11.1998 p., виданий на підставі рішення Сумської міської Ради народних депутатів від 23.09.1998 р., яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, площею 0,067 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №277879 від 25.07.2006 p., виданий Сумським міським управлінням земельних ресурсів, яким ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, площею 0,0603 га, на підставі договору дарування земельної ділянки від 30.12.2004 р. № 6057 - недійсними та їх скасувати.

Позивач та його представники в судовому засіданні уточнені позовні вимоги в остаточній редакції підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача - Курочка В.А., в судовому засіданні заперечував проти позову за наступних підстав. На підставі договору дарування земельної ділянки від 30.12.2004 р., р. № 6057, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка межує з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачеві на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-CM 002233. Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , була подарована ОСОБА_2 її матір`ю - ОСОБА_4 , яка є сестрою позивача. ОСОБА_4 ця земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на землю, серії IV-CM 038339. Після укладення договору дарування ОСОБА_2 звернулась до відповідних організацій за отриманням державного акту на право власності на цю земельну ділянку. Під час розробки технічної документації

12.02.2006 р. було складено акт погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків на зберігання. Цей акт було підписано землевпорядними організаціями, ОСОБА_2 та суміжними землевласниками: в/ч НОМЕР_1 і ОСОБА_1 , який погодив та підписав зазначений акт без заперечень і зауважень. Крім того, в 1998 р. під час виготовлення ОСОБА_1 державного акту, серії IV-CM 002233, та виготовлення державного акту, серії IV-CM 038339, ОСОБА_4 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , яка була подарована ОСОБА_2 , позивач без зауважень та заперечень погодив і підписав обидва акти погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки. 12.02.2006 р. позивач знову без заперечень погодив межі земельних ділянок і підписав акт погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки. 25.07.2006 р. ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ 277879, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Плодова, 2, та межує з належною позивачеві земельною ділянкою, зазначеною в державному акті, серії IV-CM 002233. Належний ОСОБА_1 державний акт, серії IV-CM 002233, та належний ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ 277879, вважає, що видані з дотриманням вимог діючого законодавства та отримані власниками без зауважень, тому у задоволенні позову просив відмовити. Крім того, посилаючись на ст. 257 ЦК України, просить застосувати трирічний строк позовної давності, посилаючись на те, що початок перебігу строку давності розпочинається з моменту, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Державні будівельні норми 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (ДБН 360-92**) затверджені наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44. На підставі рішення III сесії XXIII скликання Сумської міської Ради народних депутатів від 23.09.1998 р. позивачеві у приватну власність передана земельна ділянка на території Сумської міської ради по АДРЕСА_1 , площею 0,067 га, в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Право власності позивача на земельну ділянку посвідчено державним актом, серії IV-CM 002233, виданим та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.11.1998 р. за № 11928. На цей час ДБН 360-92** вже були чинними та діяли. Таким чином, перебіг позовної давності для позивача, протягом якого він мав право звернутись з позовом про визнання державного акту, серії IV-CM 002233, недійсним, розпочався 26.11.1998 р. та сплив 26.11.2001 р.

Представник відповідача Сумської міської ради в судове засідання не з`явився. Суду були надані письмові заперечення проти позову, згідно яких СМР заперечує проти позову та просять відмовити у задоволенні позову за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України № 561-XII від 18.12.1990 р., який діяв на час видачі ОСОБА_1 державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-CM 002233, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 23 вказаного Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Видачі ОСОБА_1 . Державного акту передувало виконання визначених діючим на той час законодавством робіт та Державний акт було видано з дотриманням вимог діючого законодавства. На вулицю Плодову розроблявся технічний звіт, який був підставою прийняття рішення від 23.09.1998 р., на підставі якого був виданий державний акт позивачеві, серії НОМЕР_2 . В пояснювальній записці, що є частиною технічного звіту, зазначено, що в результаті виконаних робіт проведено погодження та закріплення меж земельних ділянок в натурі по фактичному їх місцезнаходженню на місцевості в присутності власників земельних ділянок і суміжних землевласників, про що складені відповідні акти. На земельну ділянку по АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_1 ) був виготовлений акт погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки. В акті зазначено, що ОСОБА_1 був присутнім при його складанні. Межі земельної ділянки проходять по огорожі. Зазначений акт був підписаний позивачем без заперечень та зауважень. Аналогічний вищезазначеному акт про погодження (встановлення) меж земельної ділянки розроблявся також і для ОСОБА_4 . В акті зазначено, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні та підписав його без заперечень та зауважень. У задоволенні позову просили відмовити.

Представник Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області в судове засідання не з`явився, надавши відзив, згідно якого просили розглядати справу без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуду суду.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 30.07.1959 р. належить 47/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5, 6-7, 13). Інші 53/100 частини цього домоволодіння належали ОСОБА_4 , сестрі позивача, які остання подарувала своїй дочці, відповідачу ОСОБА_2 , згідно договору дарування частини жилого будинку від 30.12.2004 р. та належить ОСОБА_2 (а. с. 35, 36, 40).

Рішенням Сумської міської Ради від 23.09.1998 р. позивачеві у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , була передана земельна ділянка, площею 0,067 га. На підставі даного рішення позивач отримав державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV - CM № 002233 від 25.11.1998 р. (а. с. 14).

На підставі договору дарування земельної ділянки від 30.12.2004 р., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 38, 40). На підставі вищезазначеного договору дарування, 25.07.2006 р. ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку, серії ЯГ № 277879 (а. с. 66).

Вказана земельна ділянка межує з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачеві на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-CM 002233 (а. с. 14, 66).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України (в редакції, яка діяла на час видачі позивачеві державного акту в 1998 році), - право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

На вул. Плодову в м. Суми розроблявся технічний звіт, який був підставою прийняття рішення Сумською міською радою від 23.09.1998 р., на підставі якого був виданий державний акт позивачеві, серії IV - CM № 002233. В пояснювальній записці, що є частиною технічного звіту, зазначено, що в результаті виконаних робіт проведено погодження та закріплення меж земельних ділянок в натурі по фактичному їх місцезнаходженню на місцевості в присутності власників земельних ділянок і суміжних землевласників, про що складені відповідні акти. На земельну ділянку по АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_1 ) був виготовлений акт погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки. В акті зазначено, що ОСОБА_1 був присутнім при його складанні. Межі земельної ділянки проходять по огорожі. Зазначений акт був підписаний позивачем без заперечень та зауважень. Аналогічний вищезазначеному акт про погодження (встановлення) меж земельної ділянки розроблявся також і для ОСОБА_2 . В акті зазначено, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні та підписав його без заперечень та зауважень (а. с. 49-51, 52, 53, 54).

З висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2014 р. № 22, яка була проведена по іншій цивільній справі, де сторонами виступають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що, виходячи з дослідження матеріалів цивільної справи, додаткових матеріалів, наданих експерту, дослідження об`єктів на місцевості, експерт пропонує для усунення перешкод користування частиною будинку, яка належить ОСОБА_5 , та у відповідності вимогам нормативно-технічній документації, а саме в п.3.25 ДБН 360-92** «Для догляду за будинками та здійснення поточного ремонту відстань між бічною границею та стіною житлового будинку або господарської будівлі варто приймати не менш 1,0 м», пропонується вирішити питання, про встановлення земельного сервітуту, яке передбачає право користування чужою земельною ділянкою (згідно ст. 99 п. «ж» Земельного Кодексу України, - «право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд»). Ділянка сервітуту показана в додатку №2 до даного висновку - жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, площею - 27,0 кв. м».

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що позивач та його представники не довели суду обставин, які б дали суду підстави для визнання недійсними оскаржуваних державних актів; межі земельних ділянок, належні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , були погоджені актами погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельних ділянок, які були підписані позивачем без заперечень та зауважень.

Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Отже, оскільки судом не встановлено порушень при складанні та видачі оскаржуваних державних актів на право приватної власності на землю, то суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.152, 158 ЗК України, Законом України Про землеустрій, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43, ст. ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, ОСОБА_2 про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та їх скасування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв