Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на боці позивача: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на боці відповідача: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про виділення в користування частини квартири та зобов'язання змінити договір найму шляхом укладання окремих договорів найму за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року, -

встановила:

У квітні 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на боці позивача: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на боці відповідача: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» з вимогами про виділення в користування частини квартири та зобов'язання змінити договір найму шляхом укладання окремих договорів найму, та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 26.05.2014 року, просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, та виділити їй в користування з донькою ізольовані кімнати площею 14, 8 кв.м. та 14,1 кв.м., коридор 6, 6 кв.м., туалет 2, 8 кв.м. і кухню 4, 2 кв.м; змінити договір найму житлового приміщення вказаної квартири та зобов'язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти два договори найму: з нею та окремий договір з відповідачем ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому в 1998 році шлюбі з відповідачкем. 31.03.2011 року шлюб між ними було розірвано. Разом з колишнім чоловіком та донькою ОСОБА_3 прописані у квартирі АДРЕСА_1. У квартирі проживали на підставі ордеру по обміну НОМЕР_1 від 13 вересня 1996 року та договору найму жилого приміщення в вказаній квартирі. Квартира на час отримання ордеру складалась з однієї кімнати, загальною площею: 20,97 кв. м. Донька ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі з 2000 року.

Позивач - з 29.09.2000 року, була виписана 18.10.2005 року і знову зареєстрована 27.02.2008 року. Під час спільного проживання з відповідачем ними була зроблена реконструкція квартири із збільшенням загального площі спірної квартири до 79, 0 кв.м., житлової площі - 49, 2 кв.м., та на теперішній час квартира складається з трьох кімнат площами 20, 3 кв.м., 14,1 кв.м. та 4,8 кв.м., санвузла 2, 8 кв.м, коридорів 9,7 кв.м. і 6,6 кв.м та веранди 6,5 кв.м., дана перебудова була ведена в експлуатацію (декларація серії ОД № від 25.08.2011 року). Особовий рахунок на квартиру за розпорядженням ПРА ОМР № 746 від 23.11.2012 року був оформлений на відповідача.

При розірвані шлюбу місце проживання доньки було визначено з позивачем. Після розлучення фактично існують дві окремі родини - її з донькою, та окрема відповідача. На ґрунті неприязних стосунків з відповідачем у них виникають питання стосовно користування спірною квартирою. У зв'язку з чим ОСОБА_1 вважає, що їй та доньці можливо виділити у користування ізольовані житлові кімнати площею 14,8 кв.м. та 14,1 кв.м., коридор 6,6 кв.м, туалет 2,8 кв.м. та кухню 4,2 кв.м. (частина кватири, яка була реконструйована), а частку квартири, яка складається з кімнати площею 20, 3 кв.м, коридору 9,7 кв.м., коридору 6,5 кв.м., та становить основну масу і була отримана відповідачем за ордером, просить виділити у користування ОСОБА_2. Також, вважає, що доцільно змінити договір найму жилого приміщення і відкрити на її ім'я окремий особистий рахунок на виділені кімнати.

У судовому засідання 05.11.2015 року позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Додатково відзначила, що у відповідності до проведеної експертизи варіант поділу квартири за її вимогами визнаний можливим, однак необхідно буде зробити перепланування та переобладнання, згодна провести світло, воду та каналізацію в своїй половині, усі інші зміни вважає, що повинен робити відповідач. Згоду на таку реконструкцію в органах місцевого самоврядування - і в Приморської райадміністрації, вона не отримувала, оскільки вважає, що нею поданий відповідний позов та їх представник міг би з'явитися в судове засідання з цього приводу.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з'явився, заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просив відмовити.

Представники ПРА ОМР, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» у судове засідання не з'явилися.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що з 26.12.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 березня 2011 року було розірвано. Від спільного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст.. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Стаття 63 ЖК України встановлює, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Статтею 64 ЖК України встановлено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

13.09.1996 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів ОСОБА_2 було видано ордер на жиле приміщення НОМЕР_1, у відповідності до якого останній отримав право на заняття у порядку обміну жиле приміщення, жилою площею 20, 97 кв.м., у складі 1єї кімнати, в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Інспекцією ДАБК м. Одеси 19.07.2005 року відповідачу було видано дозвіл № 459/05 на виконання будівельних робіт з реконструкції вказаної кв. 15 з улаштуванням прибудови згідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої за № 1561 від 11.08.2003 року (а.с. 12).

25.08.2011 року відповідачем була отримана декларація про готовність об'єкта до експлуатації № ОД , зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області (а.с. 7) та КП «ОМБТІ та РОН» було виготовлено технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1. Із змісту технічного паспорту вбачається, що жилі і підсобні приміщення квартири розміщені на 1-му поверсі, 2-го будинку, складається з трьох жилих кімнат: 1-а кімната - 20. 3 кв.м.; 2-а кімната - 14, 1 кв.м; 3-я кімната - 14, 8 кв.м., кухні площею 4, 2 кв.м. (в ній розміщені комфорочна газова плита 1шт, раковина 1 шт); санвузла площею 2, 8 кв.м., коридорів площами 9, 7 кв.м. та 6, 6 кв.м.; веранди площею 6,5 кв.м., загальна площа квартири становить 79, 0 кв.м., житлова - 49, 2 кв.м. (а.с.6).

Згідно до витягу з розпорядження ПРА ОМР №746 від 23.11.2012 року, наявним у матеріалах справи, вказану квартиру АДРЕСА_1 прийнято вважати такою, що складається із трьох кімнат житловою площею 49, 2 кв.м., кухні площею 4, 2 кв.м., санвузла площею 2, 8 кв.м., коридорів площами 9, 7 кв.м. та 6, 6 кв.м.; веранди площею 6,5 кв.м., загальна площа квартири становить 79, 0 кв.м..

На підставі даного розпорядження ПРА ОМР № 746 23.11.2012 року ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок на вказану реконструйовану квартиру із зазначенням сім'ї у складі трьох осіб.

ОСОБА_2 є наймачем спірної реконструйованої квартири, де окрім нього зареєстровані та проживають ОСОБА_1 з неповнолітньою донькою ОСОБА_3.

Пунктом 10 вищезгаданих Правил встановлено, що мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Статтею 48 ЖК України передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" N 2 від 12 квітня 1985 року, зі змінами, роз'яснено, що в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за № 774/14041.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Також Інструкцією встановлено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 2.4 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

У рамках розгляджу даної цивільної справи була призначена судова будівельно-технічна експертиза

Висновком ОНДІСЕ №6034/24 від 27.03.2015 року було встановлено, що спірна кв. 15 не відповідає вимогам ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинку і споруди. Житлові будинки. Основні положення»: по мінімально допустимій площі кухні (мінімально площа кухні має становити 8 кв.м.), по наявності окремого санвузла (в 2х, 3х-кімнатних квартирах повинні бути наявні окремі санвузли (ванна с умивальником та вбиральня з унітазом та умивальником), по мінімально допустимій площі суміщеного санвузла (3,8 кв.м.) (а.с.64-70).

У відповідності до додатку Б ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинку і споруди. Житлові будинки. Основні положення», квартира - комплекс взаємопов'язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім'ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу.

За розглядом питання можливості поділу квартири за вимогами позивачки з виділом їй в користування з донькою ізольовані кімнати площею 14, 8 кв.м. та 14,1 кв.м., коридор 6, 6 кв.м., туалет 2, 8 кв.м. і кухню 4, 2 кв.м, було встановлено, що такий поділ (виділ) квартири можливий за умови ізоляції виділених частин і виділення необхідного мінімального складу приміщень: жилої кімнати площею не менше 15 кв.м., кухні не менше 7, 0 кв.м., суміщеного санвузла не менше 3,8 кв.м.. З врахуванням вищевикладених вимог, виконати умови поділу квартири № 15 за вказаною адресою з дотриманням будівельних норм технічно не передбачається можливим. Крім того, висновком експертизи було встановлено, що виділ в користування частини квартири у відповідності до вимог позивачки можливий лише у разі здійснення переобладнання та перепланування квартири.

Порядок отримання дозволів на переобладнання та перепланування житлових будинків регулюється ЖК, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 N 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за N 927/11207.

У статті 100 ЖК визначено підстави та умови переобладнання і перепланування жилого будинку, для чого необхідно отримати дозвіл органу влади. За змістом цієї норми права та з урахуванням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, перепланування - це, зокрема, перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів.

Згідно з абз.4 п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572), переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

З результату аналізу зазначених норм вбачається, що переобладнання і перепланування житлового будинку проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів, який може бути лише у вигляді відповідного рішення виконавчого комітету(або іншого державного органу, якому в кожному конкретному регіоні можна делегували такі повноваження), а не будь-якого іншого листа або повідомлення, підписаного будь-якою службовою особою.

Згода органу державної влади на заплановані переобладнання та перепланування згідно з висновком експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, а не після його ухвалення, оскільки така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову.

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що таке рішення ані виконавчим комітетом ані Приморською рай адміністрацією не приймалось у зв'язку з відсутність відповідного звернення позивача.

Чинним законодавством передбачено оплату наймачем жилого приміщення всієї корисної площі квартири, не змінює правил ст. 104 ЖК, згідно з якими питання про можливість зміни договору найму жилого приміщення на вимогу члена сім'ї наймача може вирішуватись виходячи лише з розміру жилої площі.

З висновку будівельно-технічної експертизи суду вбачається, що виділити в користування частину квартири за вимогами позивачки можливо лише перепланувавши приміщення квартири та переобладнавши існуючу систему опалення, газопостачання, водопостачання для кожної частини квартири та лише за умови відступу від будівельних норм, такий виділ частини квартири із дотриманням будівельних норм технічно не передбачається можливим. У свою чергу, в матеріалах справи відсутній та позивачем не надано відповідного дозволу органу державної влади на здійснення таких робіт з перепланування та переобладнання спірної квартири. Тому суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині виділення їй в користування з донькою ізольованих кімнат площами 14, 8 кв.м. та 14,1 кв.м., коридору 6, 6 кв.м., туалету 2, 8 кв.м. і кухні 4, 2 кв.м. спірної квартири.

Позивачем не надано належних допустимих доказів, та з матеріалів справи не вбачається, що остання зверталась до Приморської районної адміністрації ОМР із відповідною заявою про відкриття окремого особового рахунку на її ім'я, відсутні докази щодо відмови Приморської районної адміністрації ОМР у здійсненні таких дій з відкриття окремого особового рахунку, дане не заперечувалось і сторонами, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що Приморською районною адміністрацією ОМР законні права та інтереси ОСОБА_1 не порушувались та позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо можливості встановлення порядку користування спірною квартирою, то висновком експертизи було встановлено, що це є можливим та передбачає наявність окремих жилих приміщень у особистому користуванні та підсобних приміщень у загальному користуванні.

Встановлення між сторонами порядку користування вказаною квартирою, суду не вбачається це доцільним, оскільки, згідно до пояснень сторін вони і так користуються кімнатами квартири у відповідності до заявлених вимог позивачки в тому ж самому порядку що і вказано експертизою та позивачка не довела факту вчинення перешкод їй у користуванні житлом з боку ОСОБА_2 Таким чином спір з цього приводу відсутній.

Колегія погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі, що відмова в задоволенні заявлених позивачем вимог, порушує права позивача та її дитини на отримання у користування та в подальшому у власність житла є помилковими, оскільки позивач та її дитина проживають у квартирі АДРЕСА_1. Позивачем на надано будь яких доказів того, що відмова в задоволенні заявлених позивачем вимог може в подальшому перешкодити позивачу в отриманні житла в якому вона проживає у власність.

Зазначення в апеляційній скарзі, що квартира в якій проживає позивача не відповідає нормам СНіПУ за санітарними нормами не є підставою для задоволення заявлених позивачем вимог.

Посилання в апеляційній скарзі, що згідно висновку експерта можна розділити квартиру на дві і вони відповідатимуть нормам для проживання не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції правомірно посилався на те, що з висновку будівельно-технічної експертизи вбачається, що виділити в користування частину квартири за вимогами позивачки можливо лише перепланувавши приміщення квартири та переобладнавши існуючу систему опалення, газопостачання, водопостачання для кожної частини квартири та лише за умови відступу від будівельних норм, такий виділ частини квартири із дотриманням будівельних норм технічно не передбачається можливим. У свою чергу, в матеріалах справи відсутній та позивачем не надано відповідного дозволу органу державної влади на здійснення таких робіт з перепланування та переобладнання спірної квартири.

Зазначення в апеляційній скарзі, що позивач правомірно звернулася з позовом в порядку визначеному ст. 103 ЖК України про зміну договору найму без попереднього звернення до виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, оскільки Приморська районна адміністрація Одеської міської ради та позивач сподівалася на отримання висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з цього приводу при розгляді справи в суді не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Позивач в апеляційній скарзі, фактично погодилася з висновками суду першої інстанції, що вона не зверталася зверталась до Приморської районної адміністрації ОМР із відповідною заявою про відкриття окремого особового рахунку на її ім'я. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що вона дійсно не зверталася до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну договору найму, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що Приморською районною адміністрацією ОМР законні права та інтереси ОСОБА_1 не порушувались та позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Зазначення в апеляційній скарзі, що суд після проведення експертизи не роз'яснив позивача положення статті без зазначення якої саме статті, чим позбавив позивача права на захист (правову допомогу) е помилковим, оскільки, ще 12.05.2014 року позивачу були роз'яснені права як особі яка приймає участі у справі (а.с. 24).

На підставі наведеного, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

А.П. Бабій

О.Д. Варикаша