АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1737/15-ц 22-ц/774/1106/К/15
Справа № 214/1737/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1106/К/15 суддя Прасолов В.М.
Категорія - 69 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участі заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 квітня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 зацікавлена особа Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м Кривого Рогу про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в якій просила суд встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її громадянський чоловік - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дітей з яким не мала. З 1983 року разом з ОСОБА_4, як подружжя проживали у квартирі АДРЕСА_1, наймачем якої був ОСОБА_4 У вищевказаній квартирі був зареєстрований тільки ОСОБА_4, а вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_4 був неодружений, дітей не мав, батьки його давно померли, тому вона була єдиним членом його сім'ї. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2015 року встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_4 з 1983 року до його смерті однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вона - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, має вік 69 років, є пенсіонером за віком з 28.09.2000 року. Померлий ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер у віці 79 років і теж був пенсіонером за віком. Пенсію отримував в Управлінні Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивач, як пенсіонер, отримувала пенсію у розмірі 1170 грн. 40 коп., в той час як ОСОБА_4 отримував пенсію у розмірі 3946 грн. 65 коп. Їхній місячний сімейний бюджет у сукупності складав 5117 грн. 05 коп. Розмір пенсії ОСОБА_4 у 3,5 рази перевищував розмір її пенсії.

Таким чином, позивач вважає, що пенсія ОСОБА_4 була основним і постійним джерелом засобів для її існування. Вважає, що зі смертю ОСОБА_4 втратила годувальника і як пенсіонер має право перейти на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням Саксаганського районного суду від 09 квітня 2015 року заявлені вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

В обґрунтування апеляційної скарги представник заінтересованої особи посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин справи, тощо, в результаті чого, на думку заявника апеляційної скарги, було ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення суду.

Так, зокрема суд першої інстанції не взяв до уваги заперечень Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу проти заявлених вимог.

Також судом першої інстанції, на думку заявника апеляційної скарги, не взято до уваги, що заявник та померлий ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У зв'язку з чим та на підставі вимог ст.ст. 10,36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заявник не має права на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_4

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала на утриманні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким ОСОБА_1 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбі з 1983 року до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки ОСОБА_4 отримував пенсію у розмірі 3946 грн. 65 коп., а заявниця отримувала пенсію у розмірі 1170 грн. 40 коп., тобто ОСОБА_4 отримував пенсію у більшому розмірі ніж заявниця.

Задовольняючи заявлені вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 зазначеного Закону, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

У відповідності до ч. 2 ст. Закону передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав і обов'язків подружжя.

Відповідно до Постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника в тому числі необхідно долучити документ, що засвідчує родинні стосунки.

Таким чином, з огляду на викладене в даному випадку таким документом має бути свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Тож, виходячи з викладеного слід дійти висновку, що факт проживання чоловіка та жінки разом однією сім'єю не породжує права на призначення (переведення) пенсії у зв'язку із втратою годувальника, отже немає необхідності встановлювати факт превування на утриманні померлого за його життя.

Відтак, приймаючи до уваги, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік осіб, які входять до кола тих, кому може бути призначено пенсію по втраті годувальника, даний перелік розширенню не підлягає, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не входить до кола таких осіб, колегія суддів дійшла висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що регулюють виниклі правовідносини, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню, як необґрунтоване, з ухваленням нового про відмову в задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: