Справа №485/358/15-ц 28.05.2015 28.05.2015 28.05.2015
Провадження №22-ц/784/1337/15 Головуючий у першій інстанції Квєтка І.А.
Категорія 48 Доповідач у апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Романенко Ю.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,

перекладача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини

та зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини.

Позивач зазначав, що ОСОБА_5, з якою вони проживали разом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина ОСОБА_8, батьком якого він є.

Після народження дитини він, відповідачка та син проживали разом у м. Херсоні, хлопчик відвідував дитячий садочок. Він піклувався про них, забезпечував матеріально.

Між тим, стосунки з відповідачкою було припинено і вона з дитиною виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 вихованням та утриманням сина не займається, не працює, житлом не забезпечена, а він навпаки має всі належні умови для виховання та проживання дитини, позивач просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та зазначала, що з вересня 2013 року не проживає з батьком дитини однією сім'єю. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не надає матеріальної допомоги, зловживає спиртними напоями. Вона приділяє більше уваги дитині, займається його вихованням та матеріально утримує самостійно.

Посилаючись на викладені обставини, просила визначити місце проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею.

Ухвалою суду від 27 лютого 2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації, а ухвалою суду від 11 березня 2015 року дані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини задоволено. Постановлено визначити місце проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_5 за її місцем проживання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, задовольнивши його позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони з 2011 року проживали однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_8, батьком якого відповідно до копії свідоцтва про народження є ОСОБА_3, громадянин Турецької Республіки ( а.с.8).

Деякий час після народження дитини сторони разом з малолітнім ОСОБА_8 проживали однією сім'єю у м. Херсоні, вели спільне господарство.

З грудня 2014 року відповідачка з дитиною проживають у житловому будинку АДРЕСА_1, власником якого є її батько( а.с.43). З цього часу між сторонами існують спори з приводу порядку виховання дитини та її проживання.

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 26 лютого 2015 року, складеного Управлінням молоді та спорту Херсонської міської ради та від 26 лютого 2015 року, складеного Горохівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області як у батька, так і у матері, створені належні умови для проживання дитини( а.с.25).

Зі слів позивача він є пенсіонером та отримує пенсію. Відповідач в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, отримує соціальну допомогу на утримання дитини, за трудовим договором тимчасово на період виконання сільськогосподарських робіт працює у ФОП ОСОБА_9

За висновком органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації від 11 березня 2015 року - визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_5.(а.с.127).

Не ставлячи під сумнів права та обов'язки батька та його бажання виховувати дитину особисто, і зважаючи на вищенаведене, та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, вік дитини, те, що передання хлопчика на інше постійне проживання може відобразитися на його психологічному стані здоров'я, відсутність виключних обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дитини з матір'ю, суд першої інстанції обґрунтовано та в найвищих інтересах дитини визначив місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю. Рішення суду відповідає доказам у справі, положенням ст. 161 СК України та ст. 6 Декларації прав дитини.

У даному спорі пріоритет мають саме інтереси дитини, а інтересам ОСОБА_8 не буде відповідати примусове відібрання його від матері та передача батькові поза його волі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував матеріальну забезпеченість позивача ( має у власності декілька житлових будинків, а у відповідача відсутнє таке майно), не має постійного заробітку є безпідставними, оскільки перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Аргументи апелянта про кращі умови створені ним за місцем його проживання для виховання та утримання сина і необхідність передачі дитини йому, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються достовірними доказами які свідчать про те, що передача дитини на утримання матері на даний час відповідає її інтересам та відсутні виключні обставини, які могли би бути підставою для розлучення сина з матір'ю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду, чи доводили б порушення судом норм сімейного законодавства, основних засад та пріоритетів, встановлених національним та міжнародним законодавством щодо захисту інтересів дітей, а тому не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: