РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22331/14-ц

пр. № 2/759/1877/15

17 лютого 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Святошинський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 29.12.2014 року звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Святошинський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1.

З відповідачем ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.11.1984 року.

Після того, як ОСОБА_2 одружилась, її чоловік ОСОБА_5, почав проживати разом з позивачами в квартирі АДРЕСА_1, після чого з відповідачем почали виникати непорозуміння та сварки. Відповідач почала інколи не приїжджати до дому після роботи, повідомляючи позивачів, що буде ночувати у своєї тітки. Так тривало до травня 2011 року.

У травні 2011 року відповідач зібрала власні речі і переїхала на постійне проживання до своєї тітки, за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач пояснила, що не може проживати разом з позивачами через постійні непорозуміння та сварки.

Відповідно до Акту від 24.12.2014 року складеного сусідами житлового будинку АДРЕСА_1 та засвідченого майстром-техніком КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 5», відповідач з травня 2011 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей не зберігає, ним не цікавиться, залишив його добровільно.

Таким чином, відповідач своєю реєстрацією створює перешкоди позивачам у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Добровільно знятись з місця реєстрації проживання останній відмовляється, що змусило позивачів, керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні 17.02.2015 року позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання 17.02.2015 року не з'явились та подали заяви, у яких зазначили, що позов підтримують у повному обсязі, а розгляд справи просять провести без їх участі.

Відповідач в судове засідання 17.02.2015 року не з'явився та подав до суду письмові заперечення, у яких не заперечував щодо задоволення позову позивачів та розгляд справи просив провести без його участі.

Представник третьої особи у судове засідання 17.02.2015 року не з'явився та подав заяву, у якій просив розгляд справи провести без участі їхнього представника.

Суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, на підставі представлених доказів, вислухавши пояснення позивача - ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності у рівних частинах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 12.06.2002 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу головного управління житлового забезпечення від 04.06.2002 року №760-С/КІ (а.с. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Форми №3 від 19.12.2014 року виданої КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно до Акту від 24.12.2014 року складеного сусідами житлового будинку АДРЕСА_1 та засвідченого майстром-техніком КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 5», відповідач з травня 2011 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей не зберігає, ним не цікавиться, залишив його добровільно. (а.с. 18).

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі з 2011 року не заперечується й самим відповідачем у запереченнях поданих ним до суду.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш як один рік в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування згаданим житловим приміщенням.

Отже, позовні вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачі не має претензій до відповідача щодо розподілу судових витрат, та не заявляють такої вимоги у позовній заяві, відтак, судові витрати у виді судового збору з відповідача не стягуються на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Святошинський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник