АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Єлізаренко І.А., Калиновського А.Б.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Златобанк»

на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Златобанк» про повернення банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Златобанк" про стягнення грошових коштів за депозитним договором, мотивуючи тим, що 11 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був укладений депозитний договір №049421, за умовами якого ним було внесено на вкладний рахунок № 6202 грошові кошти в розмірі 70000 дол. США з відсотковою ставкою 10% річних на строк до 09 жовтня 2015 року. У жовтні 2014 року він звернувся до відповідача з заявою про дострокове повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Посилаючись на те, що ПАТ "Златобанк" грошові кошти так і не повернув, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 77073,34 дол. США (а.с. 1-3, 79).

Повторним заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ПАТ "Златобанк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу № 049421 від 11 жовтня 2013 року розмірі 77073,34 дол. США (а.с. 124-125).

В апеляційній скарзі ПАТ "Златобанк" посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відхилення позовних вимог (а.с. 129-131).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 11 жовтня 2013 року між сторонами, був укладений депозитний договір № 049421, за умовами якого позивачем було внесено на вкладний рахунок № 6202 грошові кошти в розмірі 70000 дол., з відсотковою ставкою 10% річних строком по 09 жовтня 2015 року (а.с. 4-5).

Зазначені кошти були внесені на депозитний рахунок через касу відділення банку, що підтверджується копією квитанції від 11 жовтня 2013 року (а.с. 7).

14 жовтня 2014 року звернувся до ПАТ "Златобанк" з письмовою заявою щодо дострокового розірвання договору вкладу та повернення грошових коштів, проте відповідач надав письмову відповідь, в якій зазначив, що для дострокового повернення вкладу у розмірі 77073,34 доларів США з 22 травня 2014 року встановлена комісія в розмірі 10% від суми, грошові кошти можуть бути видані в межах 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України (а.с. 8-9, 83).

Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 ПАТ "Златобанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 від 13 лютого 2015 року в ПАТ "Златобанк" запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 66).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

Крім того, при вирішенні справи місцевий суд вірно врахував, що позивач звернувся до суду з вимогами щодо повернення вкладу до того, як правлінням НБУ було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ "Златобанк", а виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 6-220цс14.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку є передчасним, оскільки п.1 ч. 6 ст. 36 вищезазначеного Закону установлено, що обмеження, встановлено п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Златобанк» - відхилити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: