Номер провадження 2/754/493/15
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журавської О.В.,

за участю секретаря - Лісовської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про визнання недійсним договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - полісу № АС/9915836 від 24.02.2014 року, посилається на те, що 06 березня 2014 року до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 06.03.2014 року о 14 год. 30 хв. у м. Києві по вул. Лесі Українки, 11, за участю наступних транспортних засобів: Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, заповнене обома учасниками вищевказаної ДТП. ОСОБА_1 мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9915836 від 24.02.2014 року. Також представник позивача зазначає, що згідно з інформацією бази даних МТСБУ - Поліс страхування № АС/9915836 у відповідну базу не внесений, відомостей про чинність вказаного Полісу страхування на даний час немає. Страховий платіж від Страхувальника за вказаним полісом страхування на поточний банківський рахунок ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» не надходив. На підставі викладеного, посилаючись на ч. ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 983 ЦК України, відповідно до яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, позивач просить визнати вказаний договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним, оскільки страхувальником не сплачено страховий платіж та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач з позовними вимогами не погоджувався, у їх задоволенні просив відмовити в повному обсязі.

В судове засідання третя особа не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляли (а.с. 20).

Вислухавши пояснення відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав

У судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНТЕР ПОЛІС» та ОСОБА_1 укладено договорів страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9915836. Строк дії полісу встановлено з 00 год. 00 хв. 25.02.2014 року по 24.02.2015 року включно. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1. Згідно п. 10 полісу, страховий платіж в розмірі 206,55 грн. сплачено 24.02.2014 року о 16 год. 55 хв. Вказаний поліс підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПрАТ «СК «Інтер-Поліс». 06 березня 2014 року до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 06.03.2014 року о 14 год. 30 хв. у м. Києві по вул. Лесі Українки, 11, за участю наступних транспортних засобів: Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, заповнене обома учасниками вищевказаної ДТП (а.с. 6).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ст. 16. Закону України «Про страхування» визначає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхову платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається відповідно до правил страхування і повинен містити зазначені у вказаній статті обов'язкові реквізити, в т.ч. містити строк дій договору.

Відповідно до частини 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 981, 983 ЦК України, факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Суд критично ставиться до посилань позивача про те, що відповідачем не було оплачено в повному обсязі та вчасно страхові внески за поліс, оскільки в процесі розгляду справи, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач не оплатив страховий поліс, або ж не вніс страхову суму на рахунок позивача, до моменту настання ДТП (страхового випадку).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відтак, невиконання страхувальником зобов'язання по внесенню страхового платежу не може бути підставою для визнання недійсним договору страхування.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за подання МТСБУ.

Відповідно до довідки від 05.02.2015 року № 7/2-28/3577 з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), вбачається, що статус полісу «бланк не використаний» не свідчить про недійсність полісу, а є лише ознакою того, що страхова компанія, яка отримала бланк полісу не завантажила до ЦБД (Централізована база даних) МТСБУ інформацію про укладення цього договору страхування (а.с. 35).

Судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним.

Крім того, як зазначено вище, сплата страхувальником страхового платежу підтверджується відміткою у полісі про його сплату, з зазначенням розміру сплаченого страхового платежу та дати його сплати.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі.

Невнесення отриманих коштів (страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування.

За таких обставин відсутні підстави для визнання оспорюваного договору страхування недійсним.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 1, 2, 11 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 8, 14, 15, 16, 18 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 202, 203, 207, 215, 979, 981, 983, 998 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: