УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 10 серпня 2010 року за договором купівлі-продажу відповідач купив у неї домоволодіння АДРЕСА_1

За придбаний будинок відповідач сплатив позивачеві лише частину вартості в розмірі 63 800,00 грн, а залишок суми в розмірі 17 000 доларів США зобов'язався сплатити до 10 жовтня 2010 року, про що свідчить його розписка від 10 серпня 2014 року, складена у присутності двох свідків.

З урахуванням наведеного, просила суд стягнути з відповідача 148 110,00 грн, з яких сума боргу складає 135 881,00 грн (17 000,00 доларів США) та три проценти річних у сумі 12 229,29 грн (1 530,00 доларів США).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 березня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 148 110,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином зобов'язання по розписці не виконав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що умови викладені у розписці відповідача не випливають з умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу домоволодіння та не породжують у сторін цивільні права та обов'язки.

Судами встановлено, що 10 серпня 2010 року сторони уклали договір купівлі-продажу домоволодіння, відповідно до якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_7 купив домоволодіння АДРЕСА_1

Договір підписано сторонами, посвідчено нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 2315.

В день купівлі будинку відповідач (покупець) написав позивачу (продавцю) письмову розписку, в якій зобов'язався виплатити позивачу до 10 жовтня 2010 року залишок суми за купівлю будинку АДРЕСА_1 в розмірі «17 000 (сімнадцять) доларів США».

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

З пункту 2 вказаного договору вбачається, що продаж домоволодіння вчинено за 63 800,00 грн, які продавець отримала від покупця, ще до підписання договору.

Будь-яких вказівок та застережень щодо боргу покупця перед продавцем та його зобов'язань на майбутнє договір не містить.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що свої зобов'язання перед ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу домоволодіння від 10 серпня 2010 року ОСОБА_7 виконав належним чином.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук