Справа № 171/3158/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2015 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

· головуючого судді - Хоруженко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А..,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до адвоката ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів за невиконаним договором, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.14 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача адвоката ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів за невиконаним договором. Позов обґрунтовано тим, що 23.03.09 року між ним та відповідачем укладено договір № 1 про надання юридичних послуг з підготовки та проведення правовстановлюючих документів для об'єкту нерухомості на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за АДРЕСА_1. Крім того, адвокат ОСОБА_2 зобов'язався оформити на його ім'я право власності на земельну ділянку для обслуговування об'єкту нерухомості з житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди до договору він сплати відповідачеві 3,5 тис. доларів США, що в перерахунку на час сплати склало 30000,00 грн. Однак даний договір з оформлення документів на спірний об'єкт не було здійснено, а отже договір про надання правової допомоги від 23.03.09 року відповідачем виконаний не був. Тому просив суд розірвати договір від 23.03.09 року про надання правової допомоги та стягнути з відповідача на його користь 3500 грн.

Відповідачем адвокатом ОСОБА_2 надано заперечення проти позову згідно яких просив в позові відмовити, оскільки ним здійснювалось представництво інтересів ОСОБА_1 під час розгляду прав в Апостолівському районного суді, господарському суді Дніпропетровської області, позивач отримав в КП «Апостолівське БТІ» технічну документацію та витяг про реєстрацію права власності на окремий об'єкт нерухомого майна, після чого було запропоновано виготовлення технічної документації для відведення земельної ділянки в натурі для обслуговування будівель, боксів і гаражів, але на даному етапі позивач відмовився від його послуг. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснивши, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги кінцевою метою якого було оформлення права власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1. Через відсутність права власності до нього пред'являлось ряд позовів Зеленодольською міською радою, відповідач приймав участь у даних справах як представник, пороте кінцевої мети договору не досягнуто - право власності на житловий будинок та земельну ділянку за ним не визнано. Тому просив позов задовольнити в повному обсязі.

За заявою відповідача, викладеною в запереченнях проти позову, справу розглянуто у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, видане 05.11.07 року на підставі рішення Черкаської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

23 березня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.6).

Згідно п. 1.1 вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач зобов'язався надати позивачеві консультаційні та юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів останнього в органах державної, місцевої влади, на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах України з питання визнання за замовником права власності та оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок з по господарськими будівлями і спорудами, розташовану в АДРЕСА_1.

Згідно п. 4.1 договору, замовник сплачує виконавцю винагороду, розмір якої встановлено додатковою угодою, що є неодмінною частиною і носить конфіденційний характер.

Згідно додаткової угоди до договору № 121 про надання юридичних послуг позивач сплачує відповідачеві винагороду в розмірі 30000, 00 грн.(а.с.7).

Позивач сплатив вказану суму відповідачеві, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 121 від 29.03.09 року (а.с.8).

Відповідачем в якості доказів на підтвердження виконання умов договору надано: копію рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.09 року, заочного рішення Апостолівського районного суду від 01.12.2010 року, апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.10.11 року, з яких вбачається, що відповідач приймав участь у розгляді справ як представник позивача ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 не заперечував у судовому засіданні, що відповідачем приймалась участь у розгляді справ за позовами Зеленодольської міської ради до нього, однак вважає, що договір не виконано оскільки рішення щодо визнання за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані у АДРЕСА_1 не приймалось.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач не надав доказів на підтвердження факту повного виконання взятих на себе зобов'язань за договором, оскільки згідно п. 2.2 договору, закінчення робіт з консультування визначається моментом підписання акту прийому-передачі виконаних робіт, з питання представництва в судах - моментом набрання законної сили рішенням відповідного органу судової влади або самостійним задоволенням відповідачем вимог заявника, або добровільним задоволенням заявником вимог третіх осіб.

Відповідно до ст. 40 Правил адвокатської етики клієнт не зобов'язаний пояснювати причину відмови від послуг адвоката, а останній перешкоджати в цьому.

Тому, позовні вимоги в частині розірвання договору про надання юридичних послуг підлягають задоволенню.

В іншій частині позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про адвокатуру», якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. У разі неналежного виконання доручення на вимогу громадянина або юридичної особи, які уклали договір з адвокатом чи з адвокатським об'єднанням, внесена плата повертається їм повністю або частково, а при виникненні спору - за рішенням суду.

Закон України «Про адвокатуру» визначає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України.

Правила адвокатської етики, схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року (протокол від 1-2 жовтня 1999 року № 6/VI), визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дій по наданню правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1-6 ст. 33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з факторів, указаних у ч. 3 цієї статті, не має самостійного значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Виходячи із того, що позивач не заперечував, що адвокатом дійсно проводились консультації, збір документів для суду по перелічених справах, суд приходить до висновку, що певні роботи по даному договору відповідачем проводились.

Проте, сторони не надали розрахунку вартості фактично виконаних робіт, при цьому позивач не заперечував що відповідач здійснював представництво його інтересів у судах при розгляді справ по яким він був стороною.

Тому з відповідача згідно ст.. 12 ЗУ «Про адвокатуру» вся сума отриманого гонорару стягненню не підлягає.

Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, позивачу слід роз'яснити право звернення до суду з позовом про стягнення різниці між сумою гонорару та вартістю виконаних робіт.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог - судовий збір 243,60 грн. (що дорівнює сумі судового збору, яка підлягає стягненню при зверненні до суду з позовом про розірвання договору).

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати договір від 23 березня 2009 року, укладений між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання правової допомоги.

В іншій частині позову - відмовити.

Роз'яснити позивачу право звернення до суду з позовом про стягнення різниці між сумою гонорару та вартістю виконаних робіт.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог - 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Хоруженко