Справа № 146/1535/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" грудня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, , ОСОБА_4, Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

5 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області.

Позов обґрунтований наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Рожнятівка Томашпільського району помер батько позивача ОСОБА_5 Після смерті останнього залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,41 га, яка розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 17 липня 2001 року Рожнятівською сільською радою на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради народних депутатів від 20 лютого 2001 року).

Позивач зазначає, що він на протязі встановленого законом шестимісячного строку, відповідно до ч.3 ст. 1168 ЦК України, прийняв спадщину і вступив у фактичне володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав разом із батьком на час відкриття спадщини і на даний час розпоряджається майном спадкодавця.

Також позивач вказує, що за життя, а саме 16 січня 2014 року, батько склав заповіт, яким все своє майно, в тому числі і вищевказану земельну ділянку, заповів двоюрідному брату позивача-ОСОБА_4.

На даний час позивачу стало відомо, що відповідно до ст.. 1241 ЦК України, непрацездатні діти спадкодавця, спадкують, незалежно від заповіту, половину частки, яка б належала їм у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

ОСОБА_2 зазначає також що за станом здоров'я він являється інвалідом ІІІ групи і з 29 жовтня 2010 року ніде не працює, оскільки являється непрацездатним і відповідно має право на обов'язкову частку у спадщині. По цій же причині позивач не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, чим пропустив встановлений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2-ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросив позов задовольнити. Окрім того доповнив, що позивач не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки являється інвалідом ІІІ групи, а також з липня місяця перебував на лікуванні в зв'язку з тим, що зламав ногу.

Представник відповідача - Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечили проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, розглянувши заяву Рожнятівської сільської ради, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно ч.1-3 ст 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно ст..1241 ЦК України, право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3).

Згідно довідки Рожнятівської сільської ради № 194 від 25 вересня 2015 року, після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, що складається із земельного паю розміром 3,40 га, який знаходиться в користуванні СТОВ «Зелений клин» с.Рожнятівка Томашпільського району вінницької області. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем згідно закону являється його дружина ОСОБА_7 та син - інвалід ІІІ групи загального захворювання ОСОБА_8, які фактично вступили в управління спадковим майном до шести місяців. Інших спадкоємців, передбачених ст.. 1261 ЦК України, немає.

Як вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, даний документ виданий ОСОБА_9.

У встановлений строк ОСОБА_2 не прийняв спадщину, а саме не подав за місцем відкриття спадщини у встановлений строк заяву про прийняття спадщини, в зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_5

Державним нотаріусом було надано суду копію спадкової справи № 148/2015, з якої вбачається, що ОСОБА_3 подала державному нотаріусу заяву 23 квітня 2015 року про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_5, зазначаючи, що крім неї, спадкоємцем за законом є син померлого ОСОБА_2

ОСОБА_2-позивач у справі-подав до суду копію свого свідоцтва про народження, з якого вбачається, що його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Також до суду було подано копію заповіту, з якого вбачається, що ОСОБА_5 16 січня 2014 року на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, яким земельну ділянку (пай) розміром 3,41 га, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, заповів племіннику ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначив у своїй позовні заяві позивач ОСОБА_2, а також підтвердив у судовому засіданні його представник ОСОБА_1, позивач не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки являється інвалідом ІІІ групи, а також з липня місяця перебував на лікуванні, оскільки зламав ногу, хоча підтверджуючих документів до суду ні позивачем, ні його представником подано не було.

Окрім того, на позивачем, ні його представником суду не було подано суду доказів, які б підтверджували факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 та спадкоємцем ОСОБА_2, а також доказів факту належності спадкодавцю ОСОБА_5 правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю, оскільки надані суду документи містять розбіжності у прізвищах спадкодавця.

Аналізуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, удові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 1220-1223, 1241, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 88. 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2015 року.

Суддя: О. В. Пилипчук