Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - комунальне унітарне підприємство «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації», про визнання незаконним та скасування реєстраційного посвідчення; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2010 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2001 року затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої до ОСОБА_4 перейшло майно - приміщення котельні та гаражу-боксу, загальною площею 87,3 кв. м. Колективне підприємство «Агрошляхбуд» (далі - КП «Агрошляхбуд») не вправі було укладати мирову угоду з ОСОБА_4, оскільки не мало свідоцтва про право власності на вказане майно. Таке свідоцтво було отримано лише 18 жовтня 2001 року. 25 жовтня 2001 року ОСОБА_4 на підставі ухвали суду було видано реєстраційне посвідчення. Оскільки в реєстраційне посвідчення включено приміщення гаражу-боксу, яке позивач придбав 08 липня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу, вважає його незаконним та просить скасувати.

У серпні 2009 року ОСОБА_4, заперечуючи проти вимог первісного позову, звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що до договору купівлі-продажу від 08 липня 2004 року був включений гараж-бокс, площею 46,5 кв. м, що позначений на плані під літерою «Г», який на момент укладення спірного договору знаходився у його власності. Зазначеним гаражем-боксом ОСОБА_4 користується, а земельна ділянка під ним належить йому на праві власності. Крім того, вказує, що ОСОБА_3 пропущено строк позовної даності. Враховуючи викладене, просив зустрічний позов задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2010 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу від 08 липня 2004 року, виключено із договору купівлі-продажу нежиле приміщення гараж-бокс, позначений літерою «Г», площею 46,5 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2010 року рішення суду першої інстанції в частині первісного позову змінено та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю вимог. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2013 року відмовлено публічному акціонерному товариству «Кредитпромбанк» у відкритті касаційного провадження на вказані судові рішення у даній справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів в частині визнання частково недійсним договору купівлі-продажу від 08 липня 2014 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і просить передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами з приводу власності вже вирішувався в судовому порядку. Відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 16 вересня 2009 року встановлено право власності ОСОБА_4 на гараж-бокс (а.с. 28). Крім того, ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності. Задовольняючи частково зустрічний позов, суд виходив із того, що ОСОБА_3 при набутті права власності знав, що майно перебуває у власності ОСОБА_4, оскільки останній користувався цим майном.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині первісного позову та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 за безпідставністю вимог, апеляційний суд виходив із того, що спірним реєстраційним посвідченням не порушуються права та законні інтереси останнього, оскільки він не є стороною у справі, в якій затверджено мирову угоду, а придбав вказане майно значно пізніше у ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 08 липня 2004 року.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Установлено, що ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2001 року затверджено мирову угоду між КП «Агрошляхбуд» та ОСОБА_4, відповідно до умов якої останньому перейшло у приватну власність спірне приміщення гаражу-боксу, площею 46,5 кв. м.

25 жовтня 2001 року ОСОБА_4 на підставі даної ухвали отримав реєстраційне посвідчення.

Земельна ділянка під спірним приміщенням належить ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 грудня 2007 року.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_3 вказував на те, що 18 жовтня 2001 року Свалявська міська рада видала КП «Агрошляхбуд» свідоцтво про право власності на групу інвестиційних об'єктів, куди ввійшли спірна котельня та гараж-бокс.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08 квітня 2004 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 нежилі приміщення гаражів-боксів, позначених на плані під літерою «Г», загальною площею 433,7 кв. м. В дану площу було включено й нежиле приміщення гаражу-боксу, площею 46,5 кв. м, яке на праві власності належало ОСОБА_4

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ПАТ «Дельта Банк» послалося на порушення своїх прав, оскільки справа розглядалась без участі іпотекодержателя, незважаючи на те, що вирішення питання щодо правової приналежності спірного приміщення гаражу-боксу суттєво вплине на його законні права та інтереси як кредитора.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не перевірив доводи ОСОБА_3, зазначені в апеляційній скарзі щодо перебування спірного майна в іпотеці згідно договору від 17 жовтня 2007 року, укладеному між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3

Отже, апеляційний суд не звернув уваги, що на момент розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, спірне приміщення гаражу-боксу було передано в іпотеку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 35 ЦПК України якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, вирішуючи спір про недійсність правочину, суди на вказані вимоги закону не звернули уваги та на врахували, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_5 (продавця за вказаним договором), не вирішили питання про залучення останнього до участі у справі; не врахували, що банк є іпотекодержателем спірного майна і визнання договору купівлі-продажу, який став підставою для реєстрації права власності на іпотечне майно, частково недійсним впливає на права та обов'язки сторін кредитного договору та договору іпотеки, на об'єм зобов'язань сторін щодо погашення заборгованості за кредитним договором, тому незалучення банку до участі в справі в якості третьої особи є порушенням його прав.

Отже, суди не з'ясували усі обставини справи, не сприяли всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не дослідили усі докази та не надали їм належної оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору за первісним та зустрічним позовними заявами.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржувані судові рішення на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» і скасування рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2010 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2010 року з направленням справи на новий розгляд, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2013 року підлягає скасуванню відповідно до ст. 348 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2010 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2010 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська