АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7245/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/828/К/15 інстанції - Ткаченко С.В.
Категорія 48 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Грищенко Н.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5. про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував з відповідачем у шлюбі від якого мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.09.2001 року з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки доходу на користь ОСОБА_5 до повноліття дітей.

Оскільки рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 року виключено запис його, як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису № 632 про народження дитини від 16 листопада 1998 року, вважає, що відсутні підстави для подальшого стягнення з нього аліментів, як батька дитини, на утримання ОСОБА_7.

Крім того, вважає, що виключення його з актового запису про народження дитини, як батька дитини, є обставиною, яка має істотне значення для повного звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, тому просив суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_7 та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, що виникла на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.09.2001 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, не врахував, що виключення запису ОСОБА_2, як батька ОСОБА_7 з актового запису про народження дитини, є обставиною, яка має істотне значення для повного звільнення позивача від сплати аліментів, не врахував, що пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якого виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, носить лише рекомендативний характер, а також залишив поза увагою, що позивачу було відмовлено у відкритті провадження за його заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2001 року зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини свого доходу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 про оспорювання батьківства задоволено, виключено запис про ОСОБА_2 як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису про народження дитини № 623 від 16 листопада 1998 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про припинення стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для звернення позивача з такими позовними вимогами, оскільки в порядку позовного провадження не передбачені правові підстави для припинення стягнення аліментів на утримання дитини за наявності судового рішення про виключення відомостей про батька або матір з актового запису про народження дитини. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості, суд зазначив, що позивачем не надано доказів про її наявність, однак у разі існування такої заборгованості то вона виникла до винесення Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу рішення від 19 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 про оспорювання батьківства і в розумінні ч 2 ст. 197 СК України не є тією істотною обставиною яка потягла за собою виникнення заборгованості по аліментам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину встановлені статтею 181 Сімейного Кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 140 Сімейного Кодексу України стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Однак ОСОБА_2 не скористався таким правом при зверненні ОСОБА_5 з позовом до нього в 2001 році про стягнення аліментів, зокрема на сина ОСОБА_9.

Як роз'яснив Верховний суд України у п. 14 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» необхідно звернути увагу судів на те, що відповідно до ст. 140 Сімейного Кодексу України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України ).

Частиною 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України, на яку посилається позивач, передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позивач просить про повне звільнення його від сплати аліментів на ОСОБА_7 на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 року, однак судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки правовою нормою ст. 197 СК України не передбачено звільнення від сплати аліментів, а закріплено встановлення строку сплати заборгованості, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, розмір якої визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з правилами ст. 195 СК України, а за наявності спору про розмір заборгованості за аліментами вирішується за заявою заінтересованої особи судом (ст. 195 СК України).

Повне звільнення від сплати за аліментами - це звільнення платника від усієї заборгованості, яка утворилась з поважних причин і не з вини платника аліментів.

Наприклад, за той період, коли дружина платника тяжко хворіла і потребувала великих коштів на лікування. У результаті пожежі згорів житловий будинок і на його відбудову були понесені великі грошові витрати, а іншої житлової площі він не мав тощо.

Справа про звільнення (повне, часткове) від сплати заборгованості за аліментами, розглядається в суді за заявою платника аліментів, який зобов'язаний надати суду докази на наявність такої заборгованості (яка обчислюється державним виконавцем) і довести, що заборгованість утворилася з поважних причин, які мали для нього, його сім'ї істотне значення.

Задовольнити такий позов - це право, а не обов'язок суду.

Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості за аліментами, зокрема на ОСОБА_7, періоду та причин її утворення.

Доводи представника позивача про те, що у сенсі ч. 2 ст. 197 СК України іншою обставиною , що має істотне значення і надає право суду повністю або частково звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, у даному випадку є саме виключення із запису ОСОБА_2, як батька сина ОСОБА_10 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, за рішенням суду, яке набрало законної сили, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки суперечать ст. 197 СК України, п. 14 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року.

Посилання представника позивача на порушення судом норм процесуального права щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі (ч. 4 ст. 122 ЦПК України) є безпідставними , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 122 ЦПК України питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суддя вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження заяви до суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків, та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

З позовом до суду позивач звернувся 20.11.2014 року, ухвалу про відкриття провадження було постановлено судом 24.11.2014 року.

Порушення ж судом встановленого ст. 157 ЦПК України строків розгляду справи у даному випадку не може бути підставою для скасування або зміни рішення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Однак в даному випадку вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Н.М.Грищенко

Л.В.Митрофанова