пр. № 2/759/1089/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді: Коваль О.А. при секретарі: Лазаренко Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву представника позивача про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, зокрема на квартиру АДРЕСА_1, яке видано ОСОБА_3, коли він також є спадкоємцем вказаного майна за законом та про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який ним було пропущено з поважних причин.

Представник позивача подав суду заяву про забезпечення доказів у справі, яку підтримав у судовому засіданні, шляхом витребування спадкової справи по спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 і знаходиться у нотаріуса Російської Федерації ОСОБА_6 нотаріальна палата Калінінградської області Калініградський міський нотаріальний округ 236006, обґрунтовуючи її тим, що представник відповідача в судовому засіданні при наданні пояснень зазначив, що спадкодавець ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав в Україні у м.Києві, а не в Росії, коли йому відомо, що такий був зареєстрований в АДРЕСА_2.

Крім того, просив витребувати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема хто тепер є власником квартири АДРЕСА_1 та на підставі чого, оскільки з пояснень представника відповідача стало відомо про відчуження такої.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти її задоволення заперечував, посилаючись на те, що заявлені представником позивача відомості, які просе встановити, не стосуються предмету розгляду даної справи.

Інші учасники процесу в судове засідання не з»явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки не вказали, у зв»язку з чим суд вважає за можливе вирішити вказану заяву без їх участі.

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Вказану заяву про забезчення доказів подано строною позивача після того як сторонами були надані пояснення до позову.

Крім того, витребування таких доказів, з огляду на характер спору та предмету доказування по ньому, не є необхідним для вирішення саме цього спору.

Так, суть даного спору стосується питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини та відповідно недійсності свідоцтва про право на таку спадщину, що було вже видано іншому спадкоємцю.

Стаття 1280 ЦК України визначає, що якщо після спливу строку для прийняття спадщиниі після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.

Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерледо територіальної громадиі збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію.

Отже, ст. 1280 ЦКпередбачає майнові наслідки пропущення строку для прийняття спадщини спадкоємцем і повинна розглядатися у органічному поєднанні з нормами ст. 1272 ЦК. Єдиною і достатньою підставою для перерозподілу спадкового майна виступає вступ у спадкові правовідносини спадкоємця, строк для прийняття спадщини якому було поновлено за згодою усіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, або за рішенням суду у порядку, визначеному правилами частин 2 - 3 ст. 1272 ЦК.

Тобто вирішення спору у порядку, визначеному правилами ч. 3 ст. 1272 ЦКУкраїни, а саме питання поновлення пропущеного строку на прийняття спадщини після того як її прийняли інші спадкоємці може стати підставою для дії ст. 1280 ЦК України, зокрема перерозподілу спадщини або грошової компенсації, якщо її було відчужено.

Як зазначив представник відповідача, квартиру АДРЕСА_1 було відчужено близько року тому назад іншій особі, а тому з урахуванням вказаної вище норми права інтереси нового власника при вирішенні цієї справи не зачіпаються, оскільки навіть при позитивному вирішенні цієї справи, позивач в силу ст. 1280 ЦК України набуває права лише компенсації відчуженого спадкового майна.

З огляду на що, встановлення особи нового власника квартири АДРЕСА_1, підстави переходу права власності, дати правочину, тощо стосовно його укладання, при вирішення цієї справи не має значення, оскільки спір сьогоднішній стосується поновлення чи не поновлення пропущених позивачем строків прийняття спадщини, який лише в подальшому може стати підствою іншого спору.

Щодо витребування у нотаріуса Російської Федерації ОСОБА_6 спадкодкової справи ОСОБА_5 для з»ясування місця реєстрації спадкодавця, то в такому забезпечені доказів суд також не вбачає необхідності, оскільки відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах укладеної у Мінську 22.01.1993, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994, визначено, що право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє постійне місце проживання. Тоді як, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Тобто, згідно вказаного, питання реєстрації спадкодавця не виключає норми застосування законодавства щодо нерухомого майна, яким в даному випадку є українсьм, з урахуванням такого майна, як квартира № № 99 в будинку № 16 по вул. Ушакова в м.Києві.

Крім того, представник позивача не долучив відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, як того вимагає ст. 137 ЦПК України та не вказав на поважність причин заявлення про них вже на стадії розгляду справи по суті.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що у задоволенні згаданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 135, 137, 209-210, 293 ЦПК України, ст. ст. 1272, 1280 ЦК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах , суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів поданої представником позивача.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня проголошення, для тих хто був відсутній при оголошенні з дня отримання копії цієї ухвали (рішення Коституційного Суду України, від 27.01.2010 року за № 3-рп/2010 та інші, лист Вищого Спецалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2011 року ).

Суддя