Справа № 654/4915/14-ц
Провадження № 2/654/64/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2015 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

при секретарі - Слюсар О.С.,

за участю представника позивача - Чайковської Г.І.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до ОСОБА_3 вище вказаним позовом.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № НЕХRRC06210038 від 25.04.2008 р., відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 651 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у зв'язку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПариватБанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення вказаних норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21.10.2014 р. має заборгованість 12 832,40 грн., яка складається з наступного: 1086,97 грн. - заборгованість за кредитом; 157,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 429,48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 070, 75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 587,26 грн. - штраф (процентна складова). Вказані суми заборгованості за кредитом, а також судовий збір просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала надала свої заперечення в яких зазначила, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із пропуском строку позовної давності, а саме загального строку позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло 28.12.2009 р., тобто з цього дня позивач дізнався про порушення свого права, строк позовної давності закінчився - 28.12.2012 року. Позовна заява була подана 23.10.2014 р. , тобто через 2 роки після закінчення позовної давності. Договір про збільшення позовної давності між сторонами договору укладений не був. Надані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт), відповідачем не підписані, з ними вона не була ознайомлена. Оригінал Умов до суду наданий не був. Вважає, що вказані Умови носять односторонній характер, а також не можуть бути доказами в розумінні ст.ст. 57-61 ЦПК України, оскільки не містять будь-якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами договору. Тому умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не є складовою частиною укладеного договору, оскільки відповідачкою вони не підписувались. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Представник позивача Чайковська Г.І. позовні вимоги підтримала, заперечувала щодо застосування строку позовної давності, оскільки вважає його не пропущеним. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строк позовної давності становить п'ять років. Останній платіж по кредитному договору був здійснений відповідачем 03.11.2009 р., дія договору закінчилася 25.04.2011 р., позов подано у листопаді 2014 року. З Умовами відповідач ознайомилась та погодилась під час укладення і підписання кредитного договору. Крім того, оригінал Умов надання споживчого кредиту не передбачений, оскільки вказані Умови - є формуляром, договором приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вважає, що підстави для застосування позовної давності відсутні, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № НЕХRRC06210038 від 25.04.2008 р., відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 651 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитом останній платіж відповідачем було здійснено 03.11.2009 р. і з даною обставиною погодились сторони.

Строк дії договору, зазначений у самому договорі з 25.04.2008 р. по 25.04.2011 року.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вище наведене, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2015 р. № 6-240цс14, суд приходить до висновку, що позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачкою вони не підписувались, тому суд не може застосувати п'ятирічний строк позовної давності, передбачений п. 5.5. вказаних Умов укладення споживчого кредиту, на який посилається представник відповідача.

Останній платіж відповідачка здійснила 03.11.2009 р., тобто кінцевий строк для подачі позову 03.11.2012 р., позивач звернувся із позовом до суду 13.11.2014 р.

Таким чином, позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст.ст. 207, 256,257, 259, 261, 267 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О.Х. Ширінська