Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/8982/14-ц

Імям України Провадження № 2/200/2726/14

17 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Пеньківській А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» про визнання недійсними актів і розрахунків, зобовязання вчинити дії і провести перерахунки здійснених платежів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача КП «Дніпроводоканал», прохаючи суд про наступне: акти за № 43846 та за № 45500, а також рахунок-фактуру за № 10-Ч 434 та № 10-Ч 361 вважати недійсними, так як вони виписані незаконно; відновити силами і засобами «Дніпроводоканала» ушкоджений ними водовідвід; силами і засобами «Дніпроводоканалу» повірити і, за необхідності, провести ремонт водоміру, який обраховує у нього витрати води; провести перерахунок оплати за воду, так як вона не питна, а така, що потребує доочистки (а.с. 1-2). У ході розгляду справи надав письмову заяву, у якій прохав суд зобовязати відповідача, крім зазначених позовних вимог, нараховувати йому оплату за спожиту воду за меншим, ніж є, тарифом, так як вона не є питною, а є такою, що потребує доочистки (а.с. 27). У ході розгляду справи надав заяву про збільшення позовних вимог, у якій прохає про наступне: нарахований борг у сумі 3108 гривень 45 копійок вважати недійсним, як такий, що нараховано незаконно і який виник внаслідок невиконання КП «Дніпроводоканал» вимог п. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», також вимог п. 32 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження правил надання послуг водовідведення, забезпечення холодною водою …» згідно з яким виконавець зобовязаний контролювати встановленні міжповірочні інтервали, провадити періодичну повірку квартирних приладів обліку, їх обслуговування і ремонт, у тому числі діагностику, транспортування і монтаж (а.с. 27).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 22 серпня 2012 року його будинок № 20 по вул. Чухновського у м. Дніпропетровську представники КП «Дніпроводоканал» відключили від водопостачання через, начебто, заборгованість у сумі 3108 гривень 45 копійок. Він доводив представникам відповідача те, що заборгованості не має, шляхом надання їм квитанцій, згідно з якими оплата за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється ним своєчасно і у повному обсязі. Говорив про те, що усі спірні питання вирішуються у судах, без рішення якого ніхто не має права своєчасно відключати будинок від водопостачання, а також про те, що представники відповідача не мають права провадити маніпуляції з водопровідними трубами і кранами, які належать йому на праві приватної власності. Не дивлячись на це, йому видали акт за № 43856 про відключення води та рахунок-фактуру № 10-Ч 434 на суму у 231 гривню. Згідно з п. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі і демонтаж, транспортування та обслуговування вимірювальної техніки) здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро, газо і водопостачання. Згідно з п. 32 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року Про затвердження правил надання послуг водовідведення, забезпечення холодною водою …», виконавець зобовязаний контролювати встановлені межперевірочні інтервали, виконувати періодичну перевірку квартирних приладів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі і їх діагностику, транспортування і монтаж. Однак, не дивлячись на вимоги цього Закону, відповідач категорично не бажає виконувати своїх обовязків з ремонту та повірки лічильників, а він категорично відмовляється працювати на відповідача та сплачувати кошти за це. Прохає суд звільнити його від обовязку надавати докази забрудненості води, що здійснюється санстанцією лише після попередньої її фільтрації. Він не мав та не має заборгованості за водопостачання та водовідведення, і з цих підстав вважає, що має право на задоволення позову у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав позов задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що через погану фільтрацію води, яку повинен здійснювати саме відповідач, лічильник обліку спожитої води передчасно виходить з ладу. У цьому і є суть спору, так як відповідач надає споживачам воду неналежної якості, тобто не виконує вимог законодавства з водопостачання. Відповідач, який повинен на підставі чинного законодавства України його знімати, повіряти та ремонтувати за власний рахунок, ухиляється від цього, перекладаючи ці обовязки на споживачів його послуг з водопостачання та водовідведення. Крім того, відповідач у своїй власності має лише магістральний трубопровід, а усі інші труби та крани, які йдуть до його приватного домоволодіння, знаходяться у його власності. Раз вони знаходяться у його власності, він не має права нічого робити з ними не те, що перекривати, а навіть торкатися, так як це не є його майно. Однак, порушуючи право власності позивача, відповідач відрізав йому водопостачання шляхом обриву трубопроводу, який постачає воду до його домоволодіння, хоча повинні були це робити лише після рішення суду. Цим самим вони вчинили злочин. Внаслідок обриву трубопроводу почалася течія води, яку усувала аварійна служба за його викликом. Надати письмові доказу цьому, а також тому, що питна вода, яка подається до його домоволодіння, не є належної якості, не може, вважаючи це загальновідомим фактом.

Представник відповідача позов не визнала у повному обсязі, прохала відмовити у його задоволенні. Пояснила, що позовні вимоги є незаконними і необґрунтованими. Так, згідно з вимогами ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби техніки, якою здійснюється вимірювання, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом спеціально уповноваженого центрального органу влади у сфері метрології. Порядок подачі фізичними особами на перевірку вимірювальної техніки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з цією нормою та деякими іншими нормативним актами, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, здійснюється за рахунок підприємств та організацій, які надають послуги з водопостачання. Деякі громадяни помилково розцінюють цю норму, як посилання на безоплатне виконання надавачем послуг, цих робіт. Однак, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», яким затверджено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо повязані зі збутом послуг з водопостачання та водовідведення споживачам, у тому числі і витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт засобів обліку води, які є власністю ліцензіата. Тому, підприємство за свій рахунок провадить повірку, обслуговування та ремонт тих лічильників, які є його власністю. Лічильник, яким обліковується вода, що постачається позивачу, на балансі у підприємства не перебуває, а тому є власністю позивача. Згідно з нормою п. 24 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування і монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, шляхом щомісячного додавання плати за проведення повірки, обслуговування та ремонту, до загальної вартості послуг. З тих підстав, що водолічільник є власнісю позивача, підстав провадити перевірку за рахунок відповідача, немає. Позовні вимоги у іншій частині позову не підлягають задоволенню з тих підстав, що нормами ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту своїх цивільних прав, до яких вказаний позивачем, не входить. Вважає, що позивач має заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 2758 гривень 19 копійок. З наведених підстав прохає відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши фактичні обставини справи наданими ними письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про те, що повірка та ремонт водолічільників повинні здійснюватися за його рахунок (а.с. 3-4). Актом від 22 серпня 2012 року за № 43846, складеним КП «Дніпроводоканал», за наявність заборгованості у сумі 3108 гривень 45 копійок у позивача відключений ввід води шляхом розриву пломби; актом від 13 жовтня 2012 року за № 45500, складеним КП «Дніпроводоканал», за наявність заборгованості у сумі 3178 гривень 80 копійок у позивача повторно відключений ввід води «видимий розрив» (а.с. 5). Рахунком-фактурою № 10-Ч 434 від 22 серпня 2012 року за роботи з відключення води позивачеві виставлено рахунок у 231 гривню; рахунком-фактурою № 10-Ч 361 від 13 жовтня 2012 року за роботи з відключення води позивачеві виставлено рахунок у 348 гривень 80 копійок (а.с. 6). Згідно з наданими позивачем платіжними документами, боргу за водопостачання та водовідведення він не має (а.с. 19-24, 28-33). На запит КП «Дніпроводоканал» від 28 липня 2014 року про джерело компенсування витрат підприємства на провадження послуг з повірки, пломбування, обслуговування та ремонту (монтажу, демонтажу, транспортування) приладів обліку води до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг листом відповіла, що на сьогоднішній день така діяльність підприємства відноситься до Переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (а.с. 46-48). Згідно з обліковими даними КП «Дніпроводоканал», станом на 11 серпня 2014 року позивач має борг за водопостачання та водовідведення у сумі 2758 гривень 19 копійок (41). Судовий збір при подачі позову до суду не сплачувався.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного судочинства є судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Нормою ч. 5 ст. 13 ЦК України встановлено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 цієї статті (не допускається, зокрема, зловживання монопольним становищем на ринку), суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами п. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі і демонтаж, транспортування та обслуговування вимірювальної техніки) здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро, газо і водопостачання.

З наведених вимог чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач є споживачем послуг відповідача з водопостачання та водовідведення, які той надає у домоволодіння № 20 по вул. Чухновського у м. Дніпропетровську. У ході надання послуг зобовязаний, на підставі норми п. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», здійснювати періодичну повірки, обслуговування та ремонт водолічільника, який здійснює облік води, спожитої позивачем, за власний рахунок. Однак, заперечує проти цього свого обовязку. З цих підстав позовні вимоги щодо зобовязання відповідача своїми силами і засобами повірити і, за необхідності, провести ремонт водоміру, який обраховує у позивача витрати води, підлягають задоволенню.

В іншій частині суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. У тій частині, де позивач прохає вважати недійсними, так як виписані незаконно, актів за № 43846 та за № 45500, а також рахунків-фактур за № 10-Ч 434 та № 10-Ч 361, через те, що такий засіб захисту права не передбачений ст. 16 ЦК України та іншими законами України. У частині зобовязання відповідача відновити своїми силами і засобами ушкоджений ними водовідвід, провести перерахунок оплати за воду, так як вона не питна, а така, що потребує доочистки та зобовязати відповідача нараховувати йому оплату за спожиту воду за меншим, ніж є, тарифом, так як вона не є питною, а є такою, що потребує доочистки, через недоведеність позивачем наданими суду доказами тих фактів, що водовід є ушкодженим, та що йому відповідач поставляє воду, яка не є питною. У частині вважати недійсним нарахований йому борг у сумі 3108 гривень 45 копійок, як такий, що нараховано незаконно і який виник внаслідок невиконання КП «Дніпроводоканал» вимог п. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», також вимог п. 32 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження правил надання послуг водовідведення, забезпечення холодною водою …», згідно з якими виконавець зобовязаний контролювати встановленні міжповірочні інтервали, провадити періодичну повірку квартирних приладів обліку, їх обслуговування і ремонт, у тому числі діагностику, транспортування і монтаж, через те, що такий спосіб захисту порушених цивільних прав, як «вважати недійсним борг», нормами чинного цивільного законодавства України не передбачено. При цьому позивач має можливість захистити своє право, яке вважає порушеним, щодо нарахування йому боргу за послуги з водопостачання та водовідведення, якого він не має, у інший, передбачений чинним законодавством, спосіб. Також, за наявності надання доказів постачання позивачеві питної води неналежної якості, він може реалізувати своє право на зменшення плати за неї, звернувшись до суду з позовом, так як водопостачання йому не припинено, а здійснюється щодня.

Судові витрати підлягають стягненню на користь Держави у відповідності до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 10-11, 15, 36, 60, 74-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобовязати комунальне підприємство «Дніпроводоканал» за власні кошти провести повірку і, за необхідності, провести ремонт водоміру, який обраховує водопостачання у домоволодіння № 20 по вул. Чухновського у м. Дніпропетровську.

У задоволенні позову у іншій частині відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Дніпроводоканал» на користь Держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко