Справа № 182/2838/15-ц
Провадження № 2-о/0182/118/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа -Управління пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява від ОСОБА_1, в якій вона просить встановити факт, що має юридичне значення. На підтвердження своїх вимог посилається на наступне.

Вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України у місті Нікополі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до діючого законодавства, вона має право на такий вид пенсії, бо при житті чоловіка вона повністю перебувала на його утриманні на протязі тридцяти років (весь період шлюбу) і до дня його смерті ніяких інших доходів не мала, внаслідок чого, інспектору відділу пенсійного забезпечення з призначення пенсії, нею були представлені усі необхідні документи для підтвердження її сімейно - шлюбних відносин з померлим чоловіком, проте їй було відмовлено в оформленні зазначеної матеріальної допомоги після смерті годувальника. Підставою відмови стала та обставина, що у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.09.1976 року було зазначено її ім'я на російській мові як „ОСОБА_1", що не співпадає з її дійсним ім'ям, що вказано у паспорті на російській мові як „ОСОБА_1" та в інших особистих документах, а саме: у свідоцтві про народження, у трудовій книжці, у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера (додаток - лист ГУ ПФУ № 8283/10/01 від 13.04.2015 pоку). Вважає, що така розбіжність запису її імені в особистих документах виникла внаслідок неуважності працівників органу РАЦСУ при написанні її імені, проте раніше вона не надавала цьому факту правового значення і своєчасно не виправила неправильний запис свого імені, що був зроблений у книзі актів цивільного стану про одруження. Крім того, на момент смерті чоловіка вона була працездатною тому, що не досягла пенсійного віку, а саме 55 років. На теперішній час встановлення факту знаходження її на утриманні чоловіка необхідно їй для набуття права на призначення пенсії за втратою годувальника у відділі пенсійного забезпечення. Відповідно до ст.37 Закону України „Про пенсійне забезпечення", на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ст.38 Закону України „Про пенсійне забезпечення", члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебувають на утриманні, якщо вони отримували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом існування. Відповідно до ч.1 ст.234, п.5 ч.2 ст.234, п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав. Тому вимушений звертатись до суду з цією заявою.

В судове засідання заявник не прибула, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, свої вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не прибув, про день та час розгляд справи був повідомлений належним чином. Заперечень на заяву не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, заявниця звернулась до Управління Пенсійного фонду України у місті Нікополі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Відповідно до діючого законодавства, позивачк вважає, що має право на такий вид пенсії, бо при житті чоловіка вона повністю перебувала на його утриманні на протязі тридцяти років (весь період шлюбу) і до дня його смерті ніяких інших доходів не мала, внаслідок чого, інспектору відділу пенсійного забезпечення з призначення пенсії, нею були представлені усі необхідні документи для підтвердження її сімейно - шлюбних відносин з померлим чоловіком (а.с.5), проте їй було відмовлено в оформленні зазначеної матеріальної допомоги після смерті годувальника. Підставою відмови стала та обставина, що у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.09.1976 року було зазначено ім'я заявниці на російській мові як „ОСОБА_1", що не співпадає з її дійсним ім'ям, що вказано у паспорті на російській мові як „ОСОБА_1" та в інших особистих документах, а саме: у свідоцтві про народження, у трудовій книжці, у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера (додаток - лист ГУ ПФУ № 8283/10/01 від 13.04.2015 pоку) (а.с.7). Вважає, що така розбіжність запису її імені в особистих документах виникла внаслідок неуважності працівників органу РАЦСУ при написанні її імені. Крім того, на момент смерті чоловіка заявниця була працездатною, бо не досягла пенсійного віку, а саме 55 років. На теперішній час встановлення факту знаходження заявниці на утриманні чоловіка необхідно їй для набуття права на призначення пенсії за втратою годувальника у відділі пенсійного забезпечення.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявника в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.3-10, 15, 30, 57-60, 234-235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2 до моменту його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, визнавши ОСОБА_1 та ОСОБА_1, що зазначена на російській мові у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_1, виданого від 25 вересня 1976 року Каменко-Дніпровським відділенням ЗАГСу Запорізької області однією і тією ж особою.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал