Справа № 739/676/15-ц
Провадження № 2/739/155/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позов до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 29 липня 2006 року, визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини та залишення її з позивачкою, а також про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від доходу відповідача.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на даний час вони з відповідачем не проживають як сім'я, не виконують сімейних обов'язків, постійно сперечаються і принижують один одного, між ними періодично виникають сварки, спроби вирішити сімейні проблеми жодних результатів не дали, відповідно збереження сім'ї і їх подальше спільне проживання неможливе. Їхню спільну з відповідачем дитину - ОСОБА_3 після розірвання шлюбу просить залишити проживати разом з нею. Також, враховуючи відсутність згоди щодо утримання спільної дитини та відсутність на утриманні відповідача інших осіб, просить стягнути з нього на свою користь аліменти у розмірі ? частки від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе, на даний час вона не перебуває в стані вагітності, дітей віком до одного року у них з відповідачем на утриманні немає, проживають вони окремо. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «ОСОБА_1», а їхню малолітню дитину залишити проживати з нею. Також вказала, що їй не відомо чи має відповідач постійний дохід, але підтримала позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної дитини у розмірі ? частки від його доходу, зазначивши, що між ними відсутня згода щодо участі відповідача в утриманні спільної дитини та вказала, що останній не надає допомоги в утриманні дитини.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просив їх задовольнити, пояснивши, що з позивачкою вони проживають окремо, зберегти їхній шлюб неможливо, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, висловив згоду на залишення спільної дитини з позивачкою та стягнення з нього на користь позивачки аліментів, зазначивши, що він на даний час не має постійного доходу, оскільки ніде не працює. Судові витрати просив розподілити між ним та позивачкою порівну.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №49, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 29 липня 2006 року (а.с.8). Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 11 червня 2009 року (а.с. 9). На час розгляду справи позивачка не перебуває в стані вагітності, на утриманні позивачки та відповідача немає дітей віком до одного року. З пояснень позивачки та відповідача вбачається, що між ними постійно виникають сварки, спільним побутом вони на даний час не пов'язані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивачки та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу, враховуючи думку позивачки, останній слід залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - "ОСОБА_1".

Зважаючи на згоду позивачки та відповідача щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини, керуючись положеннями статті 161 СК України, суд вважає за необхідне залишити проживати дитину разом з позивачкою, тому дана позовна вимога також підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивачки та своєї дитини, домовленість між ним та позивачкою про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, сам відповідач позовну вимогу про стягнення з нього аліментів визнав повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивачки, суд враховує, що відповідач не має постійного місця роботи і відповідно постійного доходу, що свідчить про недоцільність стягнення з нього аліментів у частці від доходу та необхідність їх стягнення в твердій грошовій сумі. Також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачкою дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхньої дитини у твердій грошовій сумі, в розмірі 550 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 05 травня 2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 05 травня 2015 року по 04 червня 2015 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 243 грн. 60 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, за відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

З викладених вище підстав суд вважає необґрунтованими та відкидає доводи відповідача про необхідність розподілу судових витрат між ним та позивачкою в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись статтями 105, 110-113, 161, 180-184, 191Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №49 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище - "ОСОБА_1".

Малолітню дитину позивачки та відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, після розірвання шлюбу залишити проживати з позивачкою ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі, в розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень, щомісячно, починаючи з 05 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 05 травня 2015 року по 04 червня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 29 травня 2015 року.