Провадження № 2/520/19/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання усунути перешкоди

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 07.09.2012 року звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками за адресою: м. Одеса, вул. Китобійна, 75, 75а, шляхом знесення самочинно збудованого будинку, та зобов'язати ОСОБА_4 сунути перешкоди у доступі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до домоволодіння, шляхом розібрання огорожі, яка знаходиться вздовж проходу по вул. Китобійна, 75-а у м. Одесі.

Згідно до уточнених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.07.2014 року ( а/с 131) та від 13.03.2015 року ( том 2 а/с ) вони просять суд зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в доступі до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення огорожі та фасадних стін будівель із попереднім зведенням внутрішніх стін цих будівель замість знесених, що знаходяться вздовж проходу до домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 із забезпеченням ширини цього проходу - 3 (три) метра. ОСОБА_3 позовні вимоги не змінювала.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ( довіреність т.1 а/с 39,40,41) вимоги позивачів підтримав, та наполягав на їх задоволенні, стверджуючи, що самочинно збудовані на земельної ділянки ОСОБА_4 будинки та огорожа, порушує права спільних землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вигляді звуження проходу загального користування, якій веде до земельної ділянки позивачів та негативно впливає на домоволодіння ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6, позов не визнали в повному обсязі, наполягаючи на тому, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення прав позивачів діями відповідача.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільними сумісними власниками 27/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в рівних частинах кожний. Вказані частини домоволодіння належать їм на праві приватної спільної власності згідно витягу про реєстрацію права власності на домоволодіння від 14.02.2007 року № 13562473, що виданий на підставі договору дарування від 09.02.2007 року р№ 464 ( т.1 а/с 13).

ОСОБА_3 є власником 51/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 яка належить їй на праві приватної спільної часткової власності згідно витягу про реєстрацію права власності на домоволодіння від 17.07.2007 року № 15256348, що виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2007 року р№ 1-2498 ( т.1 а/с 21).

ОСОБА_4 є власником та користувачем 8/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 05.09.2003 року ( т.1 а/с 83). В матеріалах справи (т. 1 а/с 67) знаходиться повідомлення ОСОБА_7 про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл, зареєстрований у Інспекції ДБК в Одеській області за №431 від 20.10.2010 року, стосовно реконструкції домоволодіння по АДРЕСА_1 а також проект індивідуального житлового дому, виготовлений проектною організацією ТОВ « Альфа», за адресою: вул. Китобійна у м. Одесі, замовником якого є ОСОБА_4 ( т.1 а/с 68).

У судовому засіданні представник позивачів наполягав, що належна ОСОБА_4 земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2

Згідно висновків №5361 судової будівельно-технічної експертизи від 30.05.2014 року ( т.1 а/с 103) відсутні відомості щодо негативного впливу ( порушення прав) реконструйованого ОСОБА_8 домоволодіння на земельні ділянки або домоволодіння позивачів - ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Виявлені невідповідності будинку вимогам ДБН, або не зазначено, будь якого впливу саме цих порушень, на права сумісних землекористувачів.

У висновку зазначено, що ширина проїзду загального користування встановлює 2,24м. -2,39 м., і не відповідає п.3.22 ДБН 360-92, замість необхідних 3,5 метра. Однак у висновку взагалі не зазначено, причину невідповідності розміру загального проїзду. Жодного висновку про наявність дій саме ОСОБА_8, яки б привели до такої зміни не визначено.

Правовідносини, які виникли між сторонами процесу, врегульовані Цивільним кодексом України ( надалі ЦК ) та Земельним кодексом України ( надалі ЗК ) .

Згідно п. б, д ч. З ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав або застосування інших способів, передбачених законом. Один із них визначений ст. 391 ЦК України: "Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном".

Відповідно із ст. 376 Цивільного Кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч. З, ст. 375 Цивільного Кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Як зазначено у ч.5 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, законодавцем передбачене такий шлях відновлення порушеннях прав власника, як вимога усунення перешкод у здійсненні права власності, та особа, яка здійснивши самочинне будівництво, може бути зобов'язана привести об'єкт до попереднього стану або взагалі, такий об'єкт може бути знесений за рішенням суду.

Однак, і вимоги Цивільного кодексу України і вимоги Земельного кодексу України вимагають поновлення лише таких прав, про порушення яких доведене у судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні подаватись сторонами, та доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку суд вважає, не доведеним з боку позивачів, факт порушення їх прав діями відповідачки. Жодного доказу, що саме в наслідок дій ОСОБА_8 зменшилась ширина проїзду загального користування, що порушує права позивачів, не надано. Так, у судовому засіданні, з боку позивачів, та їх представника, не було спростоване пояснення відповідачки, про те, що розмір її земельної ділянки не змінювався при реконструкції будинку, та відносно проїзду загального користування знаходиться у межах раніше існуючій огорожі. Твердження, про те, що раніше у документах зазначено наявність проїзду загального користування більш ніж існуюча зараз, є лише припущення того, що винною в цьому особою є відповідач, що не може прийматись судом. Суд, приймає до уваги і той факт, що вимоги п. 3.22 ДБН 360-92 стосовно середньо квартальних проїздів, стосуються не лише їх ширини, а ї необхідності закінчення тупикових проїздів кільцевими об'їздами радіусом по осі проїзду не менш ніж 10 метрів або майданчиками для розвороту розмірами 12 на 12 метрів, що ніяк не може бути зроблено за рахунок огорожі відповідачки, так як, в даному випадку тупиковий проїзд закінчується земельною ділянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З боку позивачки ОСОБА_3 взагалі не надано ні одного обґрунтування, що її права взагалі порушувались відповідачкою - так, при проведенні експертизи, для встановлення наявності порушення будівельних норм, експерта не допустили на ділянку позивачки.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов'язання усунути перешкоди в доступі до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення огорожі та фасадних стін будівель із попереднім зведенням внутрішніх стін цих будівель замість знесених, що знаходяться вздовж проходу до домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 із забезпеченням ширини цього проходу - 3 (три) метра, а також відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованого будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками процесу які не були присутніми на судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя Луняченко В. О.