Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1372/15 Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 на ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про захист прав малолітньої особи та права на спадщину,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року позовну заяву було залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 119ЦПК України, надано строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2014 року позовна заява повторно залишена без руху також з підстав невідповідності вимогам ст. 119ЦПК України, надано строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою судді від 24 грудня 2014 року, ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя залишив позовну заяву без руху з порушенням встановленого порядку, так як визначений ст.ст. 119, 121 ЦПК Українипорядок здійснення процесуальних дій передбачає можливість їх вчинення з застосуванням відповідних наслідків лише за наявності чітко визначених підстав.

Колегія суддів вбачає, що ухвали про усунення недоліків не в повній мірі відповідають ст. 119 ЦПК України, яка дає чіткий перелік вимог, яким за формою та змістом має відповідати позовна заява. Позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Залишаючи заяву без руху, в ухвалі від 11 листопада 2014 року суддя зазначає, що позовна заява не містить ім'я (найменування) позивача, а також ім'я його представника, в ній зазначені данні щодо заявника (малолітня особа - ОСОБА_4.) та його представника (мати малолітньої особи - ОСОБА_3.). В позовній заяві не визначено ціну позову, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України є обов'язковим, оскільки позов містить вимоги майнового характеру: визнати право спадщини від прабабусі ОСОБА_7 за малолітньою дитиною ОСОБА_4 Крім того, в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, що є необхідним відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України; ч. 5 ст. 119 ЦПК України встановлює необхідність додання до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору. Позивач в своїх вимогах просить суд зобов'язати нотаріуса вчинити певні дії, що суперечить вимогам законодавства, адже суд не може зобов'язати третю особу вчинити певні дії, тому позивачу необхідно привести позовну заяву відповідно до діючого законодавства.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позову без руху та надання терміну для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від 11 листопада 2014 року ОСОБА_3 надала суду оновлену позовну заяву, оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., також, у наданих суду заявах від 15.11.2014р. просила відстрочити сплату повної суми судового збору, витребувати докази (а.с. 27, 28-29, 31, 32-33, 34-37).

В ухвалі від 26 листопада 2014 року, повторно залишаючи позовну заяву без руху, суддя вказав, що недоліки, зазначені в ухвалі від 11 листопада 2014 року, усунуті не в повному обсязі, а отже, подана позовна заява підлягає повторному залишенню без руху, оскільки в ній не визначено ціну позову, т.я. позов містить вимоги майнового характеру, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину. Також вказано, що позивачу потрібно визначити ціну позову й сплатити судовий збір за ці вимоги та за вимоги немайнового характеру. Крім того, суду є не зрозумілою вимога позивача про "визнання права спадщини", тому позивачу необхідно конкретизувати свої вимоги. Позивачем зазначені не вірні назви третіх осіб.

Тому суддя дійшов висновку про необхідність повторного залишення позову без руху та надання терміну для усунення недоліків.

24 грудня 2014 року суддя постановив ухвалу, в якій вказав, що ОСОБА_3 не виконала вимоги ухвали від 26.11.2014р., тому суддя приходить до висновку про визнання позовної заяви неподаною та застосування до неї наслідків, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Проте, з такими висновками не можна погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року, суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

За роз'ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", вже після відкриття провадження в справі, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Як зазначалося вище, відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини другої статті 119 ЦПК Українипозовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Суд зазначених обставин та положення статті 119 ЦПК Українине врахував.

Крім того, суддя не звернув уваги, що ОСОБА_3, намагаючись виконати вимоги ухвали від 11.11.2014 року, надала оновлену позовну заяву, заяву про витребування доказів.

Ці обставини суддя, всупереч ст. 210 ЦПК Українине описав, не мотивував, чому не бере до уваги подані на його вимогу клопотання.

Крім того, приписами ч. 2 ст. 121 ЦПК Українивизначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Суддя не звернув уваги, що ОСОБА_3, намагаючись виконати вимоги ухвали від 11.11.2014 року, надала суду оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., також ОСОБА_3 просила суд відстрочити сплату повної суми судового збору.

В порушення вимог ст.ст. 82, 121 ЦПК Українивказане клопотання ОСОБА_3 судом не вирішено, процесуальний документ з цього питання не винесений.

Крім іншого, в ухвалі від 26.11.2014 року, суддя зазначив, що "суду є не зрозумілою вимога позивача про "визнання права спадщини", при цьому не врахував вимоги ст.ст. 119, 121 ЦПК Україниі не звернув уваги на те, що зазначена обставина в якості перешкод для відкриття провадження у справі нормами ЦПК Українине визначена.

За встановлених обставин, а також при нерозглянутому клопотанні про відстрочення сплати судового збору, колегія вважає, що висновок суду про наявність підстав для повернення в порядку ч. 2 ст. 121 ЦПК Українизаяви ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 у зв'язку з не усуненням недоліків заяви не є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року по цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: