Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського міського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі, за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України) звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2010 року із ОСОБА_3 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 193 596, 67 доларів США, яка боржником не погашається.

Враховуючи наведене, позивач на підставі ст. 371 ЦК України просив виділити ОСОБА_3 Ѕ частини житлового будинку із надвірними спорудам за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,13 га сільськогосподарського призначення та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за вищевказаною адресою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_3 в натурі Ѕ частки житлового будинку із надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, Ѕ частки земельної ділянки площею 0,13 га сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства), що розташована в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, та Ѕ частки земельної ділянки площею 0,16 га, призначеної для житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд), що розташована по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, для звернення стягнення на неї, а саме:

Ѕ частини житлового будинку із надвірними побудовами та спорудами згідно з варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 вересня 2013 року:

- І частина гаража площею 17,7 кв. м, вартістю 53 958 грн;

- ІІ частина коридору площею 2,0 кв. м, вартістю 6 097 грн;

- VІ котельня площею 4, 0 кв. м, вартістю 12 194 грн;

- VІІ кухня площею 15,8 кв. м, вартістю 48 166 грн;

- VІІІ коридор площею 4,4 кв. м, вартістю 13 413 грн;

- ІХ кладова площею 2,1 кв. м, вартістю 6 402 грн;

- Х кладова площею 4,9 кв. м, вартістю 14 938 грн;

- ХІ кладова площею 7,7 кв. м, вартістю 23 473 грн;

- 2-1 коридор площею 12,1 кв. м, вартістю 46 109 грн;

- 2-2 жила площею19,4 кв. м, вартістю 73 926 грн;

- 2-3 жила площею 27,3 кв. м, вартістю 104 030 грн;

- 2-4 кладова площею 6,1 кв. м, вартістю 23 246 грн;

- 2-5 жила площею 23,2 кв. м, вартістю 88 407 грн;

- 2-6 жила площею 20,1 кв. м, вартістю 76 594 грн;

- 1-7 коридор площею 6,1кв. м, вартістю 23 245 грн;

- Балкон літ "Бл.2", вартістю 5 842 грн;

- Сходи літ "Сх.1", вартістю 5 221 грн;

- Огорожа літ "1", вартістю 35 053 грн;

- Огорожа літ "2" вартістю 29 583 грн;

- ворота літ "3", вартістю 13 300 грн;

- хвіртка літ "4", вартістю 2 859 грн.

Ѕ частини земельних ділянок згідно з варіантом № 1 висновку земельно-технічної експертизи від 27 вересня 2013 року:

- виділено ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 623 кв. м і для ведення особистого селянського господарства - 643 кв. м;

- виділено ОСОБА_4 і ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у спільне користування площею 345 кв. м;

- лінію розподілу між земельними ділянками покладено:

- по точках А, Б, В, Г, Д, Е, Є, Ж;

- по точках Б, В, Г, Д;

- по точках А,З.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4 виконати будівельні роботи, необхідні при поділу будинку, що зазначені у Додатку 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 вересня 2013 року, отримавши проект на реконструкцію та перепланування у ліцензованої проектної організації.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 30 655,5 грн компенсації у зв'язку із нерівністю ідеальних часток будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині покладення на співвласників житлового будинку обов'язку перепланування та виконання будівельних робіт з реального поділу домоволодіння змінено та зобов'язано ОСОБА_3 до 04 липня 2015 року влаштувати сходи та дверний проріз на мансардному поверсі, влаштувати дверні прорізи з приміщення VI в приміщення VII та з приміщення І в приміщення ІІ цокольного поверху; зобов'язано ОСОБА_4 до 4 липня 2015 року влаштувати роздільну перегородку з приміщення І в приміщення ІІ та замурувати дверний проріз з приміщення ІІ в приміщення VI цокольного поверху; зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїй частині при проведенні будівельних робіт отримати проект на реконструкцію та перепланування житлового будинку.

Також ухвалено, що у разі невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язання з проведення будівельних робіт та отримання проекту на реконструкцію і перепланування в житловому будинку до 04 липня 2015 року вони будуть проведені ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" за рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати зазначені судові рішення в частині зобов'язання виконати будівельні роботи, необхідні при поділі будинку, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2010 року проведено поділ майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідно до вказаного рішення за ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,13 га сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,16 га, призначеної для житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що розташовані за вищевказаною адресою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 193 595,67 доларів США.

Державним виконавцем в рамках виконавчого провадження накладено арешт на Ѕ частини вищевказаного житлового будинку та Ѕ частини належних боржнику земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення на неї стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги не суперечать ст. 371 ЦК України, а висновком експертизи запропоновані варіанти поділу житлового будинку та земельних ділянок.

Разом з тим, змінюючи рішення районного суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у резолютивній частині рішення суду про виділ частки із спільного майна в натурі слід детально вказати, які конкретні дії необхідно здійснити з метою перепланування будинку, на кого слід покласти виконання вказаних дій, хто і за що конкретно, та в якому розмірі повинен нести витрати, пов'язані із проведенням таких робіт

Однак погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може виходячи із наступного.

Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що переобладнання та перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам розґяснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК УРСР).

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зобов'язуючи співвласників житлового будинку здійснити перепланування та виконати певні будівельні роботи з реального поділу домоволодіння, суд апеляційної інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув та не врахував, що при поділі житлового будинку в натурі, у разі необхідності його переобладнання та перепланування, необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обов'язковою умовою згідно з вимогами ст. 152 ЖК УРСР.

Крім того, зобов'язуючи ОСОБА_4 виконати будівельні роботи з поділу будинку, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що остання не є стороною виконавчого провадження, а зазначений позов пред'явлено як наслідок невиконання ОСОБА_3 зобов'язання зі сплати кредитної заборгованості.

Статтею 73 СК України передбачено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, на зазначені обставини не звернув уваги, не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова