Справа № 438/958/14 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/1774/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - директор Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" Лазар Володимир Михайлович, про стягнення відповідача 1378.40 грн. невиплаченої заробітної плати, 7247.10 грн. одноразової матеріальної допомоги при звільненні з роботи та 5000 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з 13.12.2013 року по 04.02.2014 року у розмірі 1378,40 грн., без врахування податків та обов"язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на користь ОСОБА_2 одноразову матеріальну допогу при виході на пенсію у розмірі 6090,00 грн., без врахування податків та обов"язкових платежів, що підлягають відрахуванню із зазначеної допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило Товариство з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що судом не враховано п. 1 розділу VIIІ "Розвиток соціальної сфери підприємства, соціально - трудові пільги, гарантії, компенсації", згідно з яким виділяються кошти на розвиток соціальної сфери підприємства та соціально - трудові пільги, гарантії, компенсації у розмірі 10% прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства. Використовуються ці кошти згідно з кошторисом. На думку апелянта одноразова матеріальна допомога виплачується згідно з кошторисом при наявності коштів на цю виплату. З доданих до матеріалів справи балансу (звіт про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2013 рік, баланс (звіт про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перше півріччя 2014 року, вбачається, що підприємство є збитковим і кошти у розмірі 10% прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства не відраховувалися на розвиток соціальної сфери та соціально - трудові пільги. А тому одноразова допомога при виході на пенсію не нараховувалась у зв"язку із відсутністю коштів.

Щодо нарахування та виплати заробітної плати апелянт зазначає, що ОСОБА_2 написав заяву про звільнення з роботи 12.12.2013 року із 13.12.2013 року на роботу не виходив, не зважаючи на те, що зобов"язаний був відпрацювати ще два тижні, так як звільнився за власним бажанням. Наказ на звільнення був виданий 04.02.2014 року і оскільки позивач у період з 13.12.2013 року по 04.02.2014 року на роботу не виходив, не працював, відповідно заробітна плата йому не нараховувалась.

З наведених вище підстав просить рішення в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на користь позивача заробітної плати за період з 13.12.2013 року по 04.02.2014 року у розмірі 1378.40 грн., одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію у розмірі 6090.00 грн., без врахування податків та обов"язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати та із одноразової допомоги - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 про стягнення одноразової допомоги та заробітної плати відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 невиплаченої йому при звільненні заробітної плати за період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р. в розмірі 1378.40 грн. та одноразової допомоги при виході на пенсію, виплата якої передбачена колективним договором підприємства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при звільненні ОСОБА_2 не було дотримано вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України та не проведено виплату всіх належних йому від підприємства сум на день звільнення. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог суд виходив із недоведеності таких.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача одноразової допомоги при звільненні у зв"язку з виходом на пенсію, однак не може погодитись зі стягненням з відповідача заробітної плати за період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р. з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст.47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_2 з 02 квітня 1979 року до 04.02.2014 року працював слюсарем по ремонту технологічного обладнання Бориславського експериментального ливарно-механічного заводу, правонаступником якого є відповідач ТзДВ "БЕЛМЗ", звільнений за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України наказом керівника підприємства №8-к від 04.02.2014 року.

Довідкою відповідача від 01.12.2014 року за №18-2/261, нараховані позивачу заробітна плата за грудень 2013 р. в розмірі 381.39 грн. та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1378.40 грн. були виплачені 28.03.2014 року. Інші виплати позивачу не нараховувались і виплачувались, зазначені обставини сторонами не оспорювалися.

Як вбачається з п.4 розд. У111 Колективного договору на 2005 - 2007 роки "Розвиток соціальної сфери підприємства, соціально-трудові пільги, гарантії, компенсації" який з врахуванням п.7 розділу 1, є чинним, встановлено, що адміністрація та профспілковий комітет зобов'язується виплачувати одноразову матеріальну допомогу працівникам, які виходять на пенсію за віком при безперервному стажі роботи на підприємстві: більше 25 років у розмірі п'яти місячних тарифних ставок (посадового окладу).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ТзДВ "БЕЛМЗ" одноразової матеріальної допомоги у розмірі 6090.00 грн., оскільки стаж роботи ОСОБА_2 на підприємстві становить більше 25 років, а місячна тарифна ставка на день звільнення становила 1218 грн. що підтверджується довідкою ТзДВ "БЕЛМЗ" від 19.09.2014 року за № 9-2/200.

Доводи апеляційної скарги про те, що одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію могла надаватись при умові наявності коштів у підприємства, не відповідають ст. ст. 10, 13, 16, 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці" і Колективному договору ВАТ "Бориславського експериментального ливарно - механічного заводу", оскільки відповідно до п.1 розд. У111 Колективного договору виплата одноразової допомоги при звільненні є обов'язковою соціальною гарантією, для дотримання якої адміністрація та профспілковий комітет зобов"язались виділяти кошти на розвиток соціальної сфери підприємства та соціально - трудові пільги, гарантії, компенсації у розмірі 10% прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства, а підприємство самостійно визначає джерело цих витрат, зобов'язане і має можливість вживати заходи щодо забезпечення виділення коштів, які витрачаються на зазначені цілі.

Судом першої інстанції також встановлено, що нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р. і її виплата не проводилася.

Позивач в суді апеляційної інстанції підтвердив, що він дійсно в період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р. на роботу не виходив, ніяку роботу не виконував, оскільки всі працівники підприємства, крім охорони, в цей період часу не працювали.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 1 Закону країни "Про оплату праці" передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р. не працював, роботу не виконував, заробітна плата йому за цей період часу правомірно не нараховувалась та не могла бути виплачена при звільненні з роботи, а відтак висновок суду про стягнення з ТзДВ "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на користь ОСОБА_2 1378.40 грн. заробітної плати за період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р., є неправомірним.

Крім цього, стягнувши з ТзДВ "Бориславського експериментального ливарно - механічного заводу" 1378.40 грн. заробітної плати, суд не встановив дійсний розмір заробітної плати, яка б підлягала нарахуванню позивачу за період з 13.12.2013 р. до 04.02.2014 р., стягнув зазначену суму не маючи підтвердження підприємства про розмір заробітної плати за спірний період саме у такому розмірі, а стягнутий судом розмір заробітної плати за зазначений період є тотожним розміру компенсації за невикористану відпустку, і фактично є припущенням розміру заробітної плати позивача за період з 13.12.2013 року до 04.02.2014 року, а відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За наведених вище підстав рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" в користь ОСОБА_2 1378. 40 грн. заборгованості по заробітній платі підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 ним не оскаржується, а відтак з врахуванням положень ст. 303 ЦПК України його законність та обґрунтованість в цій частині позовних вимог апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне з"ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскаржуване рішення суду року в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" в користь ОСОБА_2 1378. 40 грн. заборгованості по заробітній платі підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині позовних вимог нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" - задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" в користь ОСОБА_2 1378. 40 грн. заборгованості по заробітній платі - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.