Справа № 160/731/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Провадження № 22-ц/773/274/15 Категорія: 49 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Овсієнко А.А.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Локачинської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

Залишено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_3

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 03.06.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від подружнього життя вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

Оскільки між позивачем та відповідачем сімейне життя не склалось, рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 20.11.2014 року шлюб між ними розірвано (а.с. 55).

Звертаючись з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, позивач покликався на те, що відповідач не має постійного місця проживання та роботи, внаслідок чого дитина позбавлена належних умов проживання та належного догляду.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно зі ч. ч. 1 ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості: малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачка з малолітньою дочкою зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 в будинку її бабусі ОСОБА_5 В будинку проживає її мама ОСОБА_3, також вітчим. Сім'я характеризується з позитивної сторони. Разом ведуть спільне господарство. ОСОБА_3 піклується про дитину, матеріально її забезпечує, в сім'ї дружні відносини. Місце проживання дитини відповідає необхідним умовам, є окрема кімната, дитячі іграшки. Будинок газифікований.

Ці обставини підтверджуються довідками, характеристикою Колпитівської сільської ради.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного начальником служби у справах дітей, умови проживання в АДРЕСА_1 задовільні, створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Стосунки в сім'ї хороші, усі релігійні свята проводять у сімейному колі. Мати дитини бажає і надалі піклуватись та виховувати дочку.

З акту обстеження умов проживання позивача вбачається, що ОСОБА_2 проживає з батьками в двохкімнатній квартирі площею 44,9 кв.м. у АДРЕСА_2. В квартирі є вода, газ, меблі в достатній кількості, наявна побутова техніка. Загальний щомісячний дохід сім'ї складає 2,5 тис. грн. Взаємовідносини в сім'ї, з сусідами дружні. В квартирі є умови для проживання та виховання малолітньої дитини.

Згідно з висновком служби у справах дітей Локачинської райдержадміністрації від 15 грудня 2014 року, враховуючи психологічні особливості віку дитини та виходячи з сукупності матеріальних, морально-психологічних, етичних та інших факторів з точки зору прав і законних інтересів дитини, служба у справах дітей вважає, що місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 слід визначити з матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 48, 49).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, які надані сторонами, малолітня дочка сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю в належних матеріально-побутових умовах, матір позитивно характеризується, проявляє турботу про дитину, піклується про неї.

Доводи апеляційної скарги про те, що проживання з матір'ю створює загрозу для здоров'я дитини є безпідставними, оскільки такі доводи жодними доказами не підтверджені.

Повідомлення позивача на його заяви, скарги службою у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації у м.Києві, Солом'янським управлінням МВС України про те, що тимчасово відповідач з малолітньою дочкою перебували у м.Києві, однак здоров'ю дитині нічого не загрожує, не підтверджує обставин неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3, неналежного догляду за дитиною.

Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачка навчається в навчальному закладі м.Києва.

Отже, враховуючи вік дитини, яка постійно знаходиться з матір'ю, матір піклується про дитину, по місцю проживання дитини в с.Колпитів створені всі необхідні умови для виховання дитини, в сім'ї хороші доброзичливі відносини, докази протилежного у справі відсутні, тому підстав для розлучення трьохрічної дочки з матір'ю суд не вбачає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: