АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3395/15 Справа № 208/6144/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ричка С. О. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (далі УДППЗ «Укрпошта») про захист прав споживачів, в якому просила захистити її права, як споживача, стягнути з відповідача в особі начальника Управління Пустовойт О.В. та виконавця ОСОБА_4 на її користь кошти в сумі 5900 грн., які складаються з матеріальної шкоди у розмірі 36 грн. 17 коп., моральної шкоди 5593 грн. 83 коп. та 300 грн. витрати сплачені позивачем за складання позовної заяви.

У позовній заяві позивач посилалася на те, що в січні 2014 року вона. у ЦПЗ № 1 «Укрпошти», що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Привокзальна, 11, придбала міжнародний конверт та направила простий лист з рекомендованим повідомленням про його вручення ОСОБА_5, яка проживає у м. Москва Російської Федерації. Позивачем було сплачено за конверт, вагу конверта - 1,00грн., за поштове відправлення - 23,18 грн., за повідомлення про вручення поштового відправлення - 11,99 грн., всього 36,17 грн.. Між тим, на час звернення до суду позивач не отримала повідомлення про вручення адресату поштового листа. З цього приводу вона зверталася до відповідача з метою з'ясування обставин невручення її листа адресату, де їй повідомляли, що повідомлення про вручення поштового відправлення адресату до відділення не надходило. В подальшому їй було повідомлено, що її рекомендований лист був 13 січня 2014 року відправлений з відділення поштового зв'язку № 503, вийшов за межі України, надійшов 14 січня 2014 року до м. Москви, а 20 січня 2014 року поступив до поштового відділення за місцем проживання адресата та був отриманий ним 30 січня 2014 року. Між тим, ОСОБА_5 не отримувала лист, про що вона особисто повідомляла позивачці по телефону. Крім того позивачці, на її думку, не було надано послугу по підтвердженню факту вручення відправлення адресату. У зв'язку з чим було порушено її права як споживача послуг поштового зв'язку та заподіяно моральну шкоду, а тому вона просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що в січні 2014 року у ЦПЗ № 1 «Укрпошта», що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Привокзальна, 11, позивач придбала міжнародний конверт та направила простий лист з рекомендованим повідомленням про його вручення ОСОБА_5, яка проживає у м. Москва Російської Федерації, який відправила через відділення поштового зв'язку (а.с. 8, 9).

Відповідно до листа-відповіді за вих № 50 від 13 березня 2014 року надісланого з Центру поштового зв'язку Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на звернення позивача, рекомендований лист з простим повідомленням про вручення № KE490503225UA від 10 січня 14 року згідно результатів пошуку в системі АСРК-РП, відправлений з відділення поштового зв'язку № 50 м. Дніпропетровська в день прийняття, 13 січня 2014 року вищезазначений лист вийшов за межі України з установи обміну, згідно системи пошуку Російської Федерації цей лист надійшов до місця міжнародного поштового обміну Москва РСІ-7 14 січня 2014 року, а 20 січня 2014 року надійшов до відділення поштового зв'язку місця призначення та отриманий адресатом 30 січня 2014 року, що також підтверджується внітрішноросійським поштовим ідентифікатором (а.с.13-16)

Крім того, згідно відповіді від Центрального бюро рекламацій Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ «Укрпошта» за вих №38-14-4998-У/19 від 17 квітня 2014 року та листа за вих №38-14-4998-У/19 від 26 травня 2014 року на заяви позивачки вбачається, що вказаний рекомендований лист видано адресату 30 січня 2014 року, а також позивача було повідомлено про причини неотримання нею повідомлення про вручення листа, оскільки в міжнародному поштовому обміні існує тільки просте повідомлення про вручення, для місця призначення воно пересилається прикріпленим до поштового відправлення, після відповідного оформлення у країні призначення повідомлення повертається простим порядком, без реєстрації до документів, тому прослідкувати його шлях проходження та встановити причину ненадходження до Позивача неможливо та відповідачем було направлено додатковий запит стосовно розшуку рекомендованого листа разом з дублікатом повідомленням про отримання, а в подальшому відповідач не отримав відповідь, у зв'язку з чим оператору Російської Федерації було направлено претензійного листа (а.с. 17, 19).

А як вбачається з листа № 38-14-4998-У/19 від 08 серпня 2014 року Центральне бюро рекламацій повідомляло позивача, що станом на 08 серпня 2014 року від призначеного оператора Російської Федерації отримано відповідь про вручення рекомендованого листа № KE490503225UA адресату 30 січня 2014 року, про що відразу повідомили позивача та надіслали їй службовий документ призначеного оператора Російської Федерації, оскільки дублікат повідомлення про вручення, який надсилався разом із рекламацією не було повернуто призначеним оператором Російської Федерації, що також підтверджується рекламацією (а.с. 53-55).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про поштовий зв'язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.

Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

У договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв'язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв'язку.

Договір про надання послуги поштового зв'язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Як вбачається з квитанції від 10 січня 2014 року про оплату послуг поштового зв'язку позивачем було сплачено за конверт 01,00 грн., за поштове відправлення - 23,18 грн., за повідомлення про вручення поштового відправлення - 11,99 грн., а всього 36,17 грн., крім того у цій квитанції зазначено, що сума в розмірі 11,99 грн. сплачена за повідомлення просте. (а.с. 8).

Відповідно до п. 75 Постанови Кабунету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» №270 від 05 березня 2009 року (далі-Постанова), послуги поштового зв'язку оплачуються під час їх замовлення у національній валюті за діючими тарифами.

А згідно розділу ІІ статті 7 позиції 8 наказу УДППЗ «Укрпошта» №900 від 05 грудня 2013 року «Про затвердження Тарифів на послуги поштового зв'язку» за повідомлення про вручення реєстрового поштового відправлення, відправлення з оголошеною цінністю, посилки дрібного пакету за послуги поштового зв'язку щодо поштових відправлень, поштових переказів до іноземних держав сплачується тариф в розмірі 1,5 доларів США, а відповідно до курсу валют визначених Національним Банком України станом на 10 січня 2014 року за 100 доларів США сплачується 799,300 грн., а тому цей тариф складає 11 грн. 99 коп., який і було сплачено позивачкою.

Крім того, пунктом 25 вказаної вище Постанови передбачено міжнародні реєстровані поштові відправлення можуть прийматися для пересилання лише з простим повідомленням про їх вручення, а доставка та вручення простих поштових відправлень здійснюється з використанням абонентської поштової скриньки (пункт 93 Постанови).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами ОСОБА_2 зазначала, що після відправлення міжнародного листа з рекомендованим повідомлення про вручення, вона відповіді не отримала, у зв'язку з чим саме відповідачем було порушено її права та заподіяно моральну шкоду, разом з цим як вбачається з лист № 38-14-4998-У/19 від 17 квітня 2014 року надісланого від Центрального бюро рекламацій УДППЗ «Укрпошта», позивачу роз'яснено, що вказаний вище рекомендований лист видано адресату 30 січня 2014 року, а також в міжнародному поштовому обміні існує тільки просте повідомлення про вручення, для місця призначення воно пересилається прикріпленим до поштового відправлення, після відповідного оформлення у країні призначення повідомлення повертається простим порядком, без реєстрації до документів, тому прослідкувати його шлях проходження та встановити причину ненадходження цього листа до позивача неможливо (а.с. 17), а інших доказів невручення адресату вказаного листа позивачем суду надано не було, а тому дії відповідача по пересилці поштового листа з простим повідомленням були законні та порушень з їх боку суд не вбачає.

Крім того позивачем не надано належних та допустимих доказівзаподіяння матеріальної шкоди та моральної шкоди, а відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вірно дав оцінку зібраним по справі доказам та обставинам колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ці доводи спростовуються наданими сторонами доказами та матеріалами справи, а також таким доводам суд першої інстанції дав належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: