АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» ОСОБА_2, третя особа: первинна профспілкова організація «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва» про визнання наказу незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановила:

у квітні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним наказу № 52-П від 16 квітня 2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», скасування даного наказу, поновлення його на посаді заступника генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» з 16 квітня 2015р., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 квітня 2015р., та моральної шкоди у сумі 1000грн. Також позивач просив покласти на генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, у зв'язку із виплатою йому вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що працював у Київському комунальному об'єднанні зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» з 22 липня 2014р. на посаді заступника генерального директора. 16 квітня 2015р. його було звільнено за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Позивач стверджував, що його звільнення є незаконним, оскільки він є головою ради первинної профспілкової організації «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва», тому, починаючи з 12 березня 2015р., вживає дії на захист прав та законних інтересів працівників у зв'язку із неправомірними діями відповідача щодо скорочення працівників. 25 березня 2015р. радник генерального директора на громадських засадах вимагала від нього пояснення з приводу відсутності на робочу місці 23 березня 2015р. більше

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/14908/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

- 2 -

3 годин, хоча він перебував на робочому місці до 16год., про що повідомив відповідача. 3 квітня 2015р. до первинної профспілкової організації надійшло подання генерального директора підприємства щодо надання згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у задоволенні якого 17 квітня 2015р. було відмовлено, про що було повідомлено відповідача 20 квітня 2015р. Однак, відповідач здійснив його звільнення 16 квітня 2015р.

Ухвалою суду від 3 вересня 2015р. позовні вимоги про покладення на генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, у зв'язку із виплатою позивачу вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат залишені без розгляду.

Рішенням суду від 2 жовтня 2015р. позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 52-п від 16 квітня 2015р. генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» ОСОБА_2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», поновлено позивача на посаді заступника генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», стягнуто з відповідача на користь позивача 52 488,84грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500грн.моральної шкоди. Проведено розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на необґрунтованість рішення суду та порушення судом норм процесуального права в частині оцінки наданих доказів.

Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», будучи належним чином повідомлене про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.6, 25 т.2), свого представника у судове засідання двічі не направило, причини повторної неявки представника апелянта колегією суддів визнані неповажними, так як належних доказів у їх підтвердження представником об'єднання надано не було, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність особи, що подала апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника третьої особи, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, письмові пояснення представника відповідача та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 22 липня 2014р. позивач працював заступником генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд».

Наказом № 52-П від 16 квітня 2015р. генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» позивача звільнено із займаної посади за порушення трудової дисципліни - прогул без поважних причин згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушення норм трудового законодавства та встановленого порядку звільнення.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності

- 3 -

можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 та пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).

Відповідно до частини третьої статті 252 КЗпП України, частини третьої статті 41 Закону "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення керівників виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм.

Судом встановлено, що установчими зборами первинної профспілкової організації від 16 листопада 2012р. створена первинна профспілкова організація «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва», яка легалізована установленому законом порядку 17 грудня 2012р.

Цим же протоколом позивача обрано головою Ради первинної профспілкової організації «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва».

Пунктом п.5.11 Статуту первинної профспілкової організації «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва» встановлено, що голова Ради обирається на конференції терміном на 5 років.

Отже, відповідно до вказаних вище норм матеріального права звільнення позивача допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

2 квітня 2015р. генеральний директор Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» звернувся до Ради первинної профспілкової організації «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва» із поданням про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за систематичне порушення трудової дисципліни. При цьому, у поданні не зазначалося про надання згоди на звільнення позивача.

Частиною 2 статті 43 КЗпП України встановлено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Відповідно до протоколу № 45 засідання Ради первинної профспілкової організації «Спілка працівників підприємств зеленого будівництва міста Києва» від 17 квітня 2015р., розглянувши подання генерального директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 2 квітня 2015р. про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, Рада первинної профспілкової організації відмова у наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право

- 4 -

звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови (правова позиція Верховного Суду України у справі 6-163цс14 від 22 жовтня 2014р.).

Доводи відповідача про те, що первинна профспілкова організація не розглянула подання у 15-денний термін, так як повинна була розглянути подання від 2 квітня 2015р. до 16 квітня 2015р., колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 2 статті 252 ЦК України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаного його початок.

За таких обставин, строк розгляду подання від 2 квітня 2015р. закінчувався 17 квітня 2015р., а відтак відповідач не мав правових підстав для звільнення позивача 16 квітня 2015р.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що звільнення позивача відбулося із порушенням норм трудового законодавства, а саме статей 43, 252 КЗпП України та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано, що позивач був відсутній на робочому місці 23 березня 2015р. з 14год. 50хв., є безпідставними, оскільки вказаним обставинам надана правова оцінка у рішенні суду.

Зокрема, судом враховано, що відсутність позивача на робочому місці у зазначений день та час зафіксовано тільки службовою запискою начальника відділу кадрів, а відповідного акту складено не було.

Крім того, відповідно до пункту 8.1.5. Колективного договору на 2013-2015 роки роботодавець зобов'язався надавати членам Ради ППО «СППЗБмК» вільний від роботи час із збереженням заробітної плати для участі в консультаціях і переговорах, виконання інших громадських обов'язків в інтересах трудового колективу, а також участі в роботі виборних профспілкових органів.

З наданих суду першої інстанції доказів встановлено, що 27 липня 2014р. позивач звернувся до генерального директора КО «Київзеленбуд» ОСОБА_5 із службовою запискою про визначення йому вільного від роботи часу із збереженням заробітної плати для виконання його обов'язків голови первинної профспілкової організації.

Згідно наявної на службовій записці резолюції генерального директора КО «Київзеленбуд» позивачу було надано дозвіл використовувати не більше 4 годин у день та не більше 10годин на тиждень для виконання обов'язків голови первинної профспілкової організації.

Відповідачем не було надано доказів, що генеральним директором КО «Київзеленбуд» ОСОБА_2 вказаний порядок було змінено та доведено до відома позивача, що таке звільнення повинно оформлюватися відповідним наказом генерального директора або фіксуватися в інший спосіб.

За таких обставин, колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що відповідачем не було надано достатніх та належних доказів у підтвердження здійснення позивачем 23 березня 2015р. прогулу без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові

- 5 -

середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Встановивши, що позивач був звільнений з роботи з порушенням норм трудового законодавства, суд першої інстанції правомірно поновив його на роботі та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ні апеляційна скарга, ні письмові пояснення представника відповідача не містять обґрунтування неправильності рішення суду в частині розрахунку середнього заробітку, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів не має правових підстав для перегляду рішення суду в цій частині.

Посилання представника відповідача у письмових поясненнях про недоведеність позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

Суд першої інстанції, встановивши порушення трудових прав позивача, правомірно поклав на відповідача відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду у зв'язку із його незаконним звільненням і правильно застосував ст. 237-1 КЗпП України.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: