АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Бреславського О.Г., Винту Ю.М.

секретар Паучек І.І.

за участю:ОСОБА_1, представника приватного підприємства «Регіон-Центр» Черевко Я.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Регіон-Центр» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 14 квітня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року приватне підприємство «Регіон-Центр» (далі - ПП «Регіон-Центр») звернулося до суду з позовом.

Просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 5 534 гривні 4 копійки.

Посилалося на те, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади та перебуває на обслуговуванні і утриманні ПП «Регіон-Центр».

В квартирі №3, що складається з чотирьох кімнат, житловою площею 113,8 кв.м., у вищевказаному будинку проживають та зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У відповідачів станом на 1 листопада 2014 року існує заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги в сумі 5 534 гривні 4 копійки.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 14 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПП «Регіон-Центр» заборгованість в сумі 2 863 гривні 40 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є споживачами послуг по обслуговуванню будинку та споруд та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку НОМЕР_1, оскільки ПП «Регіон-Центр» надає, а споживачі отримують послуги по обслуговуванню будинку і споруд та прибудинкової території та систематично здійснюють їх часткову оплату, а тому між сторонами склалися відповідні договірні відносини.

Представник позивача надав детальний розрахунок заборгованості по кожному із видів наданих послуг з червня 2006 року, тобто з часу якого позивач просив стягнути заборгованість.

Відповідачі після роз'яснення їм судом процесуальних прав не зверталися до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

З відповідачів підлягає стягненню тільки заборгованість в межах доведеності позивачем наданих послуг. Суд врахував фактичну оплату відповідачами комунальних послуг починаючи з червня 2006 року.

Відповідачі не зверталися з письмовими скаргами до позивача з приводу ненадання чи неналежного надання ним послуг.

Судом було виключено з нарахованої позивачам суми заборгованості за надані послуги заборгованість за послуги по поточному ремонту з грудня 2008 року, оскільки такий ремонт будинку та прибудинкової території не здійснювався.

Сума нарахувань за всі послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2006 року по грудень 2014 року включно становить 10 060 гривень 18 копійок, з них за поточний ремонт 2 759 гривень 86 копійок. Отже, сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 2 863 гривні 40 копійок.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Згідно статті 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, № 1875-IV (далі - Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством.

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом

Частиною 4 статті 16 Закону у разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніш як за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.

Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 20 Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 18 Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором.

Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.

Згідно пункту 6 частини 5 статті 21 вказаного Закону виконавець зобов'язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Частиною 1 статті 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно частин Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20 травня 2009 року N 529 встановлено зміст типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 9 вказаного типового договору встановлено, що у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець проводить перерахунок розміру плати.

Виходячи з положень ст. ст. 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно проживають та зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ПП «Регіон Центр» про склад сім'ї та реєстрацію №8000 від 24 листопада 2014 року (а.с.6).

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади та перебуває на обслуговуванні і утриманні ПП «Регіон-Центр».

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами мають місце договірні відносини, оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_3 фактично користуються послугами, які надаються позивачем.

Правильним є також висновок суду про те, що відповідачі мають заборгованість перед ПП «Регіон-Центр» за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідачі не надали доказів того, що вони зверталися до ПП «Регіон-Центр» з актами -претензіями про ненадання або надання не в повному обсязі послуг, передбачених типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги про те, що позов не підлягає задоволенню. оскільки між сторонами відсутні договірні відносини щодо утримання багатоквартирного будинку та його прибудинкової території.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі є споживачами послуг по обслуговуванню будинку та споруд та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку НОМЕР_1 та систематично здійснюють їх часткову оплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Помилковими є також доводи апеляційної скарги про те,що позов не стосується надання комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просив стягнути з відповідачів борг з оплати послуг, які відповідно до положень ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» віднесені до комунальних послуг.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: