№ провадження 2/208/100/15
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, в складі: головуючого судді Ізотова В. М., при секретарі Луценко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу»,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, дітей від шлюбу не має. Через непорозуміння та різні погляди на життя між ними втрачено почуття любові й поваги один до одного. Подальше збереження родини, з урахуванням їх з відповідачем взаємних відносин, вона вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати. Прізвище після розлучення просила змінити на дошлюбне «ОСОБА_1»

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без її участі та просить задовольнити заяву в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, та просив задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.08.2012 року ОСОБА_2 з ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 401. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 взяла прізвище - ОСОБА_1 Шлюб перший. Від шлюбу у них дітей не має. Майже рік вони припинили будь-які сімейні відносини. Втратили відчуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна подружжя, між ними на даний період часу не має.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. 6-14, 60, 212-218, 224-233 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 401 від 18.08.2012 року.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ізотов В. М.