АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Просто-страхування», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року,

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Просто-страхування», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, однак пояснив, що має намір відшкодувати завдану шкоду позивачу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, уклавши 19 травня 2011 року договір, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли договірні зобов'язання, а не деліктні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2011 року на автодорозі «Кіпті-Глухів-Бачківськ» в напрямку до с. Бачківськ, близько 12 год. 50 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Нексіа» н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мітсубісі Кольт» н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності та закрито провадження у справі, у зв'язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим (а.с. 8).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у приватномуакціонерному товаристві «Просто-Страхування», що підтверджується полісом № ВЕ 4814207 від 21 серпня 2010 року (а.с. 10).

19 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір, за яким ОСОБА_2 зобов'язується здійснити ремонт пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 протягом п'яти місяців з дня винесення рішення по справі №12/18868 від 01.05.2011 року. У раз невиконання даної умови, в строк одного місяця зобов'язується виплатити вартість автомобіля «Мітсубісі Кольт» в аналогічній комплектації по ринковій ціні (а.с. 7).

26 травня 2011 року на виконання вимог укладеного договору ОСОБА_2 отримав ключі для транспортування пошкодженого транспортного засобу.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 посилався на те, щостраховою компанією не виплачено страхове відшкодування, а ОСОБА_2 не відшкодовано шкоду, завдану його автомобілю дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 дав свою згоду на відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою позивачу.

Зазначену обставину ОСОБА_2 також підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до страхової компанії є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частини 2 статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до положень статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

З договору від 19 травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язується здійснити ремонт пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 протягом п'яти місяців з дня винесення рішення по справі №12/18868 від 01.05.2011 року. У раз невиконання даної умови, в строк одного місяця зобов'язується виплатити вартість автомобіля «Мітсубісі Кольт» в аналогічній комплектації по ринковій ціні (а.с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем пред'явлено позов на підставі норм матеріального права, що регулюють деліктні правовідносини, тоді як, в зв'язку з укладенням вищенаведеного договору, правовідносини сторін змінились на договірні.

При вирішенні спору, судом взято до уваги, що неможливо змінювати на договір позики зобов'язання про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як вбачається з матеріалів справи витрати на лікування ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 відшкодовані.

Зазначені витрати не складають предмет позову, і з цих підстав позов ОСОБА_1 не пред'явлено.

Доводи апеляційної скарги вищенаведених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 жовтня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Болотов Є.В.

Судді: Білич І.М.

Поліщук Н.В.