Провадження № 22-ц/783/3619/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - Берези В.І., суддів: - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Інтергал - Буд» ТзОВ «Фірма Інтергал» про відшкодування матеріальних та моральних збитків,

встановила:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4. Просить таке скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, помилково прийшов до висновку, що інженер-енергетик один раз на три роки повинен проходити навчання з охорони праці. Він з 2008 року був відповідальним за експлуатацію діючого електрообладнання установок на об`єктах відповідача, організовував та проводив роботи в діючих електроустановках. Згідно правил технічної експлуатації електроустановок інженер-енергетик повинен проходити навчання і перевірку знань з електробезпеки 1 раз в рік. Витягом з протоколу підтверджено про проходження ним навчання з перевірки знань правил безпечної експлуатації електроустановок. Окрім того, був відповідальним за безпечну експлуатацію ескалаторів, тому повинен проходити навчання і перевірку знань щодо безпечної експлуатації ескалаторів один раз в рік. Суд помилково прийшов до висновку, що оскільки останнє навчання 20.09.2013 року з перевірки знань здійснено позачергово, позивач самостійно без такої необхідності пройшов навчання, тому роботодавець не був зобов`язаний щодо такого навчання. Спочатку йому було письмово запропоновано пройти навчання в термін до 20.09.2013 р. та він вирішив за власний рахунок пройти таке, бо у випадку непідтвердження групи допуску міг бути звільненим. Окрім того, ще у липні звертався до начальника експлуатації про включення його, позивача, у списки для проходження навчання, проте включеним у такі не був та кошти за нього підприємство не перерахувало.

Перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та пред`явлених позовних вимог законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції , заслухавши пояснення позивача-апелянта ОСОБА_4, представника відповідача - Тимофіїв Н.Ю., на заперечення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 21.04.2008 р. був прийнятий на роботу в ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал» на посаду інженера-енергетика. Позивач у своїй роботі керувався посадовою інструкцією інженера-енергетика, яка затверджена наказом директора ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал» від 04.03.2013 року. У посвідченні ОСОБА_4 № НОМЕР_1 зазначено, що останній щороку проходив перевірку знань з охорони праці.

Позивач 09.09.2013 року отримав повідомлення за підписом заступника директора ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал» Ольшанської-Бохонко О.Я., в якому зазначено, що термін дії посвідчення про допуск до роботи на електроустановках до 1000 В закінчився 23.07.2013 року та ОСОБА_4 було запропоновано в термін до 20.09.2013 року пройти повторну перевірку знань та отримати посвідчення про допуск до роботи у встановленому порядку. У повідомленні також зазначено, що у разі неотримання позивачем вказаного посвідчення, його усунуть від роботи з подальшим звільненням із займаної посади.

Як встановлено судом, згідно повідомлення директора ДП «Інтергал-Буд» Городецького Н., повідомлення від 09.09.2013 року щодо повторної перевірки знань та отримання посвідчення про допуск до роботи ДП «Інтергал-Буд» відкликано у зв'язку з тим, що: згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону праці» посадові особи, діяльність яких пов'язана з організацією безпечного ведення робіт, один раз на три роки проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці.

Однак, незважаючи на відкликання листа, після отримання повідомлення від 09.09.2013 року за підписом заступника директора ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал» Ольшанської-Бохонко О.Я. щодо повторної перевірки знань та отримання посвідчення про допуск до роботи, позивач ОСОБА_4 самостійно, за власний рахунок пройшов навчання у ДП «Західний експертно-технічний центр «Держохоронпраці», склав іспит і підтвердив групу допуску з електробезпеки. Вартість навчання становить 424,32 грн., що підтверджується рахунком №4590-18 від 13.09.2013 року.

У зв'язку з тим, що позивач самостійно оплатив навчання, він звертався до директора ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал» з заявою щодо повернення коштів за навчання в сумі 424,32 грн., кошти не повернуті, тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача саме цієї суми коштів як відшкодування заподіяних збитків та у стягненні моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що інженер-енергетик один раз у три роки має проходити навчання з охорони праці як особа, яка згідно посадової інструкції відповідальна за електрогосподарство, забезпечує опрацювання і вжиття організаційних і технічних заходів, що створюють безпечні умови виконання робіт.

Крім того, у список осіб, поданий для навчання ДП «Західний експертно-технічний центр «Держохоронпраці», де проводилось навчання, його включено не було і кошти не перераховано, перевірку знань з охорони праці позивачем здійснено позачергово, тому прийшов до висновку, що позивач самостійно, без необхідності, пройшов позачергове навчання, та законодавством України роботодавець не зобов`язаний таке навчання оплачувати.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, згідно ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідно до нормативно- правових актів з охорони праці.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону праці» посадові особи, діяльність яких пов'язана з організацією безпечного ведення робіт один раз на три роки проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці. Фінансування охорони праці здійснюється роботодавцем. Фінансування профілактичних заходів з охорони праці, виконання загальнодержавної, галузевих та регіональних програм поліпшення стану безпеки, гігієни праці та виробничого середовища, інших державних програм, спрямованих на запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням, передбачається, поряд з іншими джерелами фінансування, визначеними законодавством, у державному і місцевих бюджетах. Для підприємств, незалежно від форм власності, або фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, витрати на охорону праці становлять не менше 0,5 відсотка від фонду оплати праці за попередній рік.

Відповідно до п. 1.6 «Типового положення про службу охорони праці», в якому зазначено, що навчання та перевірка знань з питань охорони праці працівників служби охорони праці проводиться в установленому законодавством порядку під час прийняття на роботу та періодично один раз на три роки. Такі ж вимоги по проведенню навчання та перевірки знань з питань охорони праці встановлюються у пунктах 3.1,..3.11, 5.1, п. 5 Додатку 3 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці» (затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26 січня 2005 р. № 15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005р.)

У відповідності до «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», «Правил користування електроенергією», «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів» особи, які не пройшли перевірку знань не допускаються до роботи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведених норм, які врегульовують правовідносини в сфері охорони праці, вбачається що роботодавець зобов`язаний проводити навчання з охорони праці, забезпечувати проведення такого навчання та фінансувати охорону праці. Щорічне проходження навчання, про що стверджує позивач, проходять працівники, зайняті на роботах з підвищеної небезпеки, саме за рахунок роботодавця . Таким чином, ЗУ «Про охорону праці» розмежовує категорію працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з підвищеною небезпекою та працівників, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення таких робіт. Тому, у випадку позивача та згідно його посадових обов`язків, такий забезпечує технічні заходи для безпечних умов виконання робіт, та суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що інженер енергетик проходить навчання 1 раз в три роки. Окрім того, з матеріалів справи видно, чого не заперечує апелянт, що у списки осіб, які скеровувались на навчання, позивача внесено не було, про що він знав, однак самостійно пройшов навчання без скерування роботодавця. Зазначені обставини виключають відповідальність з відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди.

Рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст.313-319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.