АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2731/2015 Головуючий в 1 інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Андрієнко А.М., Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 12 червня 2014 року в сумі 4 552 506,70 гривень.

Відповідач подав до суду зустрічний позов в якому просив визнати договір поруки припиненим, посилаючись на те, що банк в односторонньому порядку без згоди поручителя збільшив відсоткову ставку за користування кредитом, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №700006745-П від 14 травня 2008 року, укладений між Закритим товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1.

Не погодившись з таким рішенням представник ПАТ «Альфа Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що рішення суду є неправомірним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, таким що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не надав належну оцінку доказам, невірно встановив факти, які мають юридичне значення для вирішення цієї справи. Вказував, що суд прийшов до помилкового висновку , що порука припинилася на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, через збільшення обсягу відповідальності боржника без згоди поручителя. Зазначив, що відповідно до умов договору кредиту та поруки банк повинен був повідомити лише позичальника про зміну відсоткової ставки за договором кредиту.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились. Про день і час розгляду справи повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк» та ОСОБА_2 14 травня 2008 року був укладений кредитний договір №700006745 (а.с.5-9). За умовами кредитного договору ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 60164,31 доларів США, зі сплатою 13,5% річних на строк до 15.05.2015 року (п.2.1, п.2.2, п. 2.3 кредитного договору). 14 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 700006745-П (а.с. 10).

В подальшому ЗАТ «Альфа-Банк» було змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с.22, 23).

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 11161486 грн. 85 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 602419 грн. 51 коп., відсотків в сумі 384471 грн. 60 коп. та пені -10174595 грн. 74 коп.; заборгованість по пені за останній календарний рік складає 3565615 грн. 59 коп. (а.с.20, 21).

З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що позивачем з 14.05.2008 року застосовувалась процентна ставка - 13,5% річних, а з 01.09.2008 року - 16,5% річних (а.с.20).

В п. 6.4 договору поруки сторони передбачили, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 надавав свою згоду на збільшення процентної

ставки за кредитним договором №700006745 від 14 травня 2008 року, укладеним між ЗАТ

«Альфа-Банк» та ОСОБА_2, матеріали справи не містять, а тому,

суд встановив, що ЗАТ «Альфа-Банк» було змінено кредитні зобов'язання за

кредитним договором без згоди поручителя шляхом збільшення відсоткової ставки, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про наявність підстав для задоволення зустрічного позову про припинення поруки відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги банку з приводу не вірного застосування ч.1 ст. 559 ЦК України, у зв`язку з тим, що в п.2.1. договору поруки було зазначено, що поручитель поручається і за зобов`язання які можуть виникнути в майбутньому, колегія не приймає з огляду на таке:

Так, згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Такої правової позиції притримується і Верховний Суд України при перегляді судових рішень за винятковими обставинами в постанові № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року та інших постановах.

Суд правильно виходив з умов договору поруки, в п. 6.4 якого сторони передбачили, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Доводи скарги про те, що за умовами кредитного договору, про зміну відсотків, банк зобов`язаний повідомляти лише боржника, колегія не приймає, тому, що як вже зазначалось вище поручитель є самостійним суб`єктом правовідносин, і за підписаним поручителем договором поруки, порука, в разі збільшення зобов`язань боржника діє лише за наявності згоди поручителя на таке збільшення.

Апеляційна скарга не містить посилання на докази, з яких би суд міг встановити, що поручитель надавав згоду на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: