АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 листопада 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Дарниця-1» про зобов'язання вчинити дії,

встановила:

у грудні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача надати обґрунтований розрахунок сум до сплати за опалення квартири АДРЕСА_1 з січня по квітень 2014р. та зобов'язати відповідача провести перерахунок плати за опалення у вказаний період, стягнути з відповідача понесені витрати по оплаті судового збору, банківської комісії та витрат на правову допомогу.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 7 жовтня 2011р. уклав з відповідачем договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За надані послуги з централізованого опалення ним було оплачено: у січні 2014р. - 163,97грн., у лютому 2014р. - 235,92грн., у березні 2014р. - 119,40грн., у квітні 2014р. - 112,12грн.

Позивач стверджував, що провівши самостійний розрахунок, ним було встановлено, що відповідачем завищено суми за централізоване опалення у вказаний період на 372грн. 32коп., у зв'язку із чим 19 травня 2014р. відповідачу була направлена заява про здійснення перерахунку за централізоване опалення, однак відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку. У подальшому на неодноразові звернення до відповідача необхідна інформація з приводу надання необхідних даних для проведення розрахунку наданих послуг за централізоване опалення відповідачем надано не було.

У травні 2015р. позивач змінив предмет позову та просив зобов'язати відповідача надати розрахунок формування незмінної величини теплової потужності системи опалення приміщень місць загального користування у розмірі 66,05 кВТ.

Рішенням суду від 4 листопада 2015р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим відповідачем документів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представників відповідача, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/15901/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

- 2 -

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 7 жовтня 2011р. між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Також з наданих суду документів встановлено, що у квартирі позивача встановлений лічильник теплоенергії, відповідно до показників якого здійснюється нарахування щомісячної оплати за централізоване опалення квартири позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Предметом даного спору є оплата за центральне опалення квартири позивача.

Відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 1.4. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка затверджена наказом № 359 від 31 жовтня 2006р. Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006р. за № 1237/13111 1.4. (далі Методика), кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

У пункті 2.1.4. Методики зазначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1.

З наданих суду першої інстанції відповідей, які направлялися відповідачем на адресу позивача, зазначено, що розрахунок теплової енергії місць загального користування розраховується по формулі 2.4., з використанням проектних даних щодо теплової потужності системи опалення кожного МЗК.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем надані дані про теплову потужність системи опалення місць загального користування будинку відповідно до змінених позивачем позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем суду першої інстанції не було надано достатніх та належних доказів у підтвердження своїх тверджень про завищене нарахування відповідачем оплати за опалення у січні-квітні 2014р.

Із зазначених у Методиці формул вбачається, що для розрахунку кількості теплової енергії опалювання місць загального користування необхідна наявність великої кількості даних, а також застосування певних технічних знань. Проте, під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи, а також не було надано відповідного висновку спеціаліста з даного питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до

- 3 -

правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 листопада 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з рогляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: