АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

13 березня 2015 року суддя судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Невідома Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Аккорд» про визнання недійсним правочинів, стягнення суми депозитного вкладу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Аккорд» (далі по тексту - КС «Аккорд») задоволено частково. Стягнуто з КС «Аккорд» на користь ОСОБА_1 заборгованість за депозитним договором в розмірі 38 912 грн., судовий збір в розмірі 389 грн. 12 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Не погодившись із таким заочним рішенням 16 січня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, тобто з пропуском строку, визначеного ст. 294 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 січня 2015 року вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху і запропоновано апелянту протягом тридцяти днів з дня отримання даної ухвали звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків.

09 лютого 2015 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали до Апеляційного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що обрав спосіб захисту своїх прав шляхом оскарження дій державного виконавця, в зв'язку з чим пропустив строк на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року. Інших причин пропуску строку ОСОБА_1 у своєму клопотанні не зазначив.

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції приходжу до висновку, що зазначена заявником підстава не є поважною виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 приймав участь у розгляді даної цивільної справи, був присутній в судових засіданнях особисто (т.1, а.с.83-84), як убачається з журналу судового засідання, 29.02.2012 при проголошенні вступної і резолютивної частини рішення суду також був присутній, йому роз'яснювався зміст рішення, строк та порядок його оскарження, копію вказаного заочного рішення ОСОБА_1 отримав 19 березня 2012 року (т.1, а.с.92).

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3328/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Волокітіна Н.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга позивачем подана лише 16 січня 2015 року.

Тобто, з моменту, коли апелянту було відомо про ухвалення рішення у справі і до подання апеляційної скарги пройшло майже три роки.

При цьому заслуговує на увагу і той факт, що протягом всього часу після ухвалення судового рішення ОСОБА_1 був обізнаний про всі процесуальні дії, вчинені у даній справі. Крім того, апелянт самостійно здійснив дії, направлені на виконання судового рішення.

Так, 26 квітня 2012 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява КС «Акорд» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року (т.1, а.с.94-97).

Під час розгляду заяви КС «Акорд» про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 приймав участь, в судових засіданнях, які відбулися 24 травня 2012 року та 06 червня 2012 року, що підтверджується журналами судових засідань від 24 травня 2012 року та 06 червня 2012 року відповідно (т.1, а.с.106, 125-126).

06 червня 2012 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва заява КС «Акорд» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року залишена без задоволення (т.1, а.с.127-128). Цього ж дня ОСОБА_1 отримав копію даної ухвали (т.1, а.с.129).

05 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення, в задоволені якої ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року було відмовлено (т.1, а.с.132-136, 143-144).

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 24 липня 2012 року (т.1, а.с.145).

02 серпня 2012 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист № 3849/12, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (т.1, а.с.149).

04 вересня 2012 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця (т.1, а.с.150-153).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2012 року відмовлено в задоволені вказаної скарги (т.1, а.с.184-185). Цього ж дня ОСОБА_1 отримав копію даної ухвали (т.1, а.с.186).

Не погодившись із такою ухвалою ОСОБА_1 23 жовтня 2012 року подав апеляційну скаргу (т.1, а.с.188-194).

В судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2013 року ОСОБА_1 був присутній, що підтверджується журналом судового засідання від 23 січня 2013 року (т.1, а.с.244-245).

Того ж дня Апеляційним судом міста Києва була постановлена ухвала, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2012 року скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с.246-248).

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 30 січня 2013 року (т.1, а.с.249).

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається належними їй правами на власний розсуд.

Починаючи з березня 2012 року ОСОБА_1 не був обмежений у праві апеляційного оскарження ухваленого у справі рішення, про яке йому було достеменно відомо.

Саме по собі оскарження дій державного виконавця не може бути поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вказані дії не позбавляли апелянта можливості оскаржити заочне рішення суду у встановлені законом процесуальні строки.

Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року слід відмовити.

Керуючись ст. 297 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Аккорд» про визнання недійсним правочинів, стягнення суми депозитного вкладу та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: Т.О. Невідома