Справа № 405/1369/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача зазначивши, що 28 листопада 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», в особі відділення «Дельта Банк» в місті Кіровограді було укладено договір № 001-10533-281114 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у гривнях, який обліковано за номером 111481. Згідно з умовами вказаного вище Договору, відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок кошти у сумі 20 000,00 грн. під 13% річних за користування коштами, проте в обумовлений у договорі строк, кошти позивачеві не повернув.

З урахуванням викладеної обставини позивач з даним позовом звернувся до суду та просить стягнути з відповідача кошти, а також заподіяну моральну шкоду у судовому порядку.

Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити та справу розглянути без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його не надав.

З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

28 листопада 2014 року між сторонами було укладено договір № 001-10533-281114 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у гривнях, який обліковано за номером 111481.

Згідно з умовами вказаного вище Договору, відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок кошти у сумі 20 000,00 грн. (п.1.2 Договору), під 13% річних за користування коштами (п. 1.4.Договору), на строк до 26 лютого 2015 року, проте в обумовлений у договорі строк, кошти позивачеві не повернув.

У відповідності до п. 1.11. договору № 001-10533-281114 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у випадку, якщо Вкладних письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього Договору або про бажання зняти частину Вкладу до закінчення строку, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, дія цього Договору вважається припиненою достроково, а Банк виплачує Вкладнику весь Вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунку, за ставкою: 0,01 процентів річних.

11 лютого 2015 року позивач письмово звернувся до відповідача з заявою про дострокове повернення вкладу за депозитним договором. Дана заява прийнята відповідачем про що свідчить вхідний номер 2844866 від 11 лютого 2015 року, проте заява позивача не задоволена, залучені Банком на депозитний рахунок кошти позивачеві не повернуті.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.. 611 ЦК України).

У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено самого факту отримання моральної шкоди, тобто не надано жодного доказу отримання моральних чи фізичних страждань та не надано будь - яких документальних підтверджень щодо перенесення позивачем захворювання під час затримки відповідачем сплати коштів за договором та придбання медичних препаратів з метою лікування.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням

здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в

чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази суд вважає, що відповідачем порушено договірні зобов'язання, оскільки в обумовлені сторонами в договорах строки кошти, у тому числі й відсотки за користування коштами, якими відповідач безпідставно продовжує користуватися, позивачеві не повернув, відтак позов в цій частині є обґрунтованим , таким, що ґрунтується на законі та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 158, 169, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,- задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Код Банку 380236, Код , на користь ОСОБА_1 залучені на депозитний рахунок кошти у сумі 20 000,00 грн. та 2 600,00 грн. відсотки.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко