У х в а л а

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Попович Галини Іванівни, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та визнання права власності; за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення Львівської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_13, ОСОБА_7, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, визнання особи набувачем за договором, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир, визнання недійсними договорів іпотеки, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2013 року позов ОСОБА_5 залишено без розгляду. Рішенням Шевченківського районного суду

м. Львова від 15 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 9 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за її касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 9 жовтня 2015 року.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 388, 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанову Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року (справа №6-146цс13).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що право власності на спірне нерухоме майно ОСОБА_9 не набуто, оскільки договором про співпрацю автоматичне набуття ним права власності на частину спірного приміщення не передбачено в силу положень Цивільного кодексу України, якими регламентовано підстави та порядок набуття права власності. ОСОБА_9 не надано належних доказів про виконання умов договору про співпрацю, які б давали йому можливість та підстави набути право власності на спірне приміщення. Окрім того, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати це майно від добросовісного набувача.

У наданій для порівняння постанові Верховний Суд України виходив з того, що оскільки рішення суду про розірвання договору довічного утримання, на підставі якого спірну квартиру було вилучено з володіння позивачки, у подальшому було скасовано судом касаційної інстанції, то слід

вважати, що квартира вибула з її володіння поза її волею, і вона вправі витребовувати її від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 4 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Попович Галини Іванівни, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та визнання права власності; за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення Львівської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_13, ОСОБА_7, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир, визнання недійсними договорів іпотеки, визнання права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
А.Г. Ярема