АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/634/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22-ц/774/537/К/15 суддя Хоруженко Н.В.
Категорія - 5 (І) Доповідач - Соколан Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.І.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"", філії "Виробничий підрозділ Київський кар'єр "Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" (днадалі - ПАТ ГВКК "БІЛИЧІ"), філії "Виробничий підрозділ Київський кар'єр "Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" (надалі - філії "Виробничий підрозділ Київський кар'єр ПАТ ГВКК "БІЛИЧІ") про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, який неодноразово уточнював та доповнював, в останній редакції позову від 12 серпня 2014 року просив суд визнати за ним право власності на технічні засоби: - кран РДК 20/5 - 1 шт. - 150000 грн., кран ВС 25/5 - 1 шт. - 6000 грн., лебідка 20т - 2 шт. - по 30000 грн., молот ковальський - 1 шт. - 15000 грн., буро заправний верстат - 1 шт. - 10000 грн, компресор НВ-10 - 1 шт. - 15000 грн., компресор 75 кВт - 1 шт. - 30000 грн., всього на - 256000 грн., та просив витребувати вищевказані речі від відповідачів та зобов'язати їх повернути позивачу ОСОБА_1 вказані вище технічні засоби.

В обґрунтування позову, зазначив, що він після багатьох років праці у гірничому виробництві пішов на пенсію та при нагоді придбавав технічні засоби, а також відновлював списані та викинуті, як металобрухт агрегати, так він придбав екскаватор - навантажувач, кран РДК-25, які знаходились в різних місцях, оскільки позивач не мав можливості побудувати великий ангар для їх розміщення. 03.01.2013 року уклав з директором філії "ВП "Київський кар'єр" ПАТ ГВКК "Біличі", договір зберігання майна строком на 1 рік, та передав вказане майно на зберігання до про що складено договір та акт прийому-передачі.

05.12.2013 року позивач звертався з пропозицією повернути належне йому майно, однак йому повернуто лише дерево оброблювальний верстат та екскаватор АТЕК, щодо останнього майна отримав відмову, оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на зазначене майно, у зв'язку із чим був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року позов ОСОБА_1 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Зобов'язано Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ" повернути ОСОБА_1 отримане за договором зберігання від 03.01.2013 року майно: кран РДК 20/5 - 1 шт., кран ВС 25/5 - 1 шт., лебідки 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт, компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 шт..

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2560 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які полягають в тому, що суд вирішуючи питання про витребування майна у відповідачів на підставі ст. 387 ЦК України, одночасно відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, щодо визнання права власності на спірне майно. Таким чином, суд фактично позбавив позивача правових підстав для повернення спірного майна від інших осіб, оскільки виключно власник майна наділений обсягом цивільних прав щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Всупереч вказаному, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення безпідставно частково задовольнив позовні вимоги, при цьому одночасно зазначивши про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на спірне майна. Також, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що філія "Виробничий підрозділ Київський кар'єр "Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" не є юридичною особою, а отже укладений між нею та позивачем договір зберігання від 03.01.2013 року, який став підставою для часткового задоволення позову, є нікчемним та таким, що неспроможний породжувати будь-яких правових наслідків для його сторін. Крім того, мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду містить відомості про відмову позивача від позовних вимог, щодо визнання права власності та повернення йому від відповідача крану ВС 25/5 вартістю 6000 грн., проте резолютивна частина рішення встановлює зобов'язання відповідача, щодо повернення, окрім іншого майна, також і крану ВС 25/5 стосовно якого вже існувала відмова позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом встановлено, що 03.01.2013 року позивач передав, а філія "Виробничий підрозділ Київський кар'єр" ПАТ ГВКК "БІЛИЧІ" прийняв на відповідальне зберігання наступне майно: кран РДК 20/5 - 1 шт., кран КС 25/5 - 1 шт., лебідка 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт., фуговочний станок - 1 шт., екскаватор АТЕК - 1 шт., компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 т., що підтверджується договором зберігання від 03.01.13 року, укладеного сторонами по справі та актом прийому-передачі.

Факт знаходження цього майна на території філії підтверджується постановою про закритті кримінального провадження від 21.02.2014 року, яка долучена до матеріалів справи. Частина майна отримана позивачем.

За заявою від 19.02.2014 року позивачу в добровільному порядку не повернуто все майно, яке ним передано на зберігання відповідно до договору.

На думку колегії суддів, суд вірно встановив обставини по справі, дав їм належну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку про те, що положення ст.ст. 936, 953 ЦК України, зобов'язують відповідача повернути майно на вимогу позивача, тому доводи апеляційної скарги щодо нікчемності договору зберігання та відсутності правоустановлючих документів на майно, яке здане позивачем на зберігання, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до положень ст.. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання.

Доводи апеляційної скарги щодо нікчемності правочину - договору зберігання та таким, що неспроможний породжувати будь-яких правових наслідків для його сторін, не спростовують висновків суду, оскільки наслідком укладення правочину, що не відповідає вимогам закону є двостороння реституція, яка полягає в тому, що кожна сторона договору має повернути іншій стороні все те, що отримала на виконання такого правочину.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови позивача від позовних вимог, щодо визнання права власності та повернення йому від відповідача крану ВС 25/5 не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до акту передачі майна , позивачем було передано кран КС 25/5, тому питання щодо повернення чи не повернення майна, слід вирішити в суді першої інстанції шляхом ухвалення додаткового рішення чи постановлення ухвали, відповідно до ст..ст.219-220 ЦПК України.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи не мають правового значення для вирішення спору, висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "БІЛИЧІ"" - відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: