АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/325/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 214/7943/14-ц інстанції -Ан О.В.
Категорія 26 ( 1 ) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника відповідача Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 09 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров?я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") і просив стягнути з ПАТ "Кривбасзалізрудком" 243600 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров?я, пов?язанного з виконанням трудових обов'язків на виробництві.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, на його користь у відшкодування моральної шкоди з ПАТ "Кривбасзалізрудком" стягнуто 25000 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 250 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд помилково залучив його до участі у справі в якості відповідача, оскільки більшу половину трудового стажу в шкідливих умовах позивач працював на іншому підприємстві - на шахті ім.Кірова та на шахті ім.Фрунзе ПАТ "Євраз Суха Балка", тому не може нести відповідальність за шкоду, яка заподіяна іншим підприємством. Крім того, виниклі правовідносини повинні регулюватись нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", тому матеріальна допомога на медикаментозне лікування позивача відшкодовується саме Фондом. Вважає, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав, а також суд не врахував, практику розгляду судами аналогічних справ та визначив розмір моральної шкоди, який не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і не звернув уваги на порушення позивачем підписаної мирової угоди з відповідачем щодо відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємствах: з 13 липня 1992 року по 09 липня 1996 року підземним гірничим робітником, підземним машиністом бурової установки на шахті ім..Кірова РУ ім..Кірова; з 31 березня 1997 року по 08 жовтня 2004 року - підземним машиністом бурової установки, підземним бурильником шпурів на шахті ім..Фрунзе ВАТ "Суха Балка"; з 11 жовтня 2004 року по 02 квітня 2014 року - підземним машиністом бурової установки 4 розряду на шахту "Батьківщина" ВАТ "Кривбасзалізрудком".

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21 січня 2014 року ОСОБА_3 встановлене професійне захворювання: 1) радикулопатія попереково-крижова L5- S1 та шийна С5-С6 переважно зліва, з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-тофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.) , ліктьових з пері артрозами, суглобів (ПФС першого ст.) та двобічного плечолопаткового пері артрозу(ПФС першого- другого ст.) М54.1; 2) Хронічний бронхіт. ЛН першого ст. J44.

Згідно п.п. 17, 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 березня 2014 року причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж 20 років 9 місяців в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Конкретних винних посадових осіб, які винні в профзахворюванні позивача не встановлено.

Висновком МСЕК від 20 травня 2014 року ОСОБА_3 первинно, з наступним переоглядом 01 квітня 2015 року, встановлено 45 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, з них: 35% - радикулопатія, 10% - хронічний бронхіт та третя група інвалідності.

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, а також санаторне лікування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідачів по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до підп. "Є" п.1 ч.1 ст.21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яке діяло на момент виникнення правовідносин, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Частиною 3 ст.28 цього закону зазначено, що при наявності факту спричинення моральної шкоди потерпілому проводиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" та п. 22 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_3 права на відшкодування моральної шкоди - 20 травня 2014 року - зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Тому доводи відповідача про те, що моральна шкода повинна відшкодовуватися Фондом соціального страхування, не можуть бути взятими до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано відповідних висновків медичних органів, на підставі яких відшкодовується моральна шкода, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Крім того, такий висновок є обов'язковим лише у випадку встановлення потерпілому тимчасової втрати професійної працездатності.

Також безпідставними є посилання відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" щодо відшкодування моральної шкоди іншими підприємствами, де позивач також працював, оскільки факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку з його професійними захворюваннями внаслідок праці на підприємстві ПАТ "Кривбасзалізрудком" встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Доводи ПАТ "Кривбасзалізрудком" щодо неврахування судом практики розгляду судами аналогічних справ безпідставні, оскільки не стосуються даної справи.

Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, судом першої інстанції враховано роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", та розмір моральної шкоди визначено в межах заявлених вимог, з урахуванням стажу роботи позивача на цьому підприємстві, характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів