АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/878/15 Справа № 0427/9963/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Ремеза В.А.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, який діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 2001 року народження, ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № DNN0GK00000104 від 10 жовтня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 130000 доларів США під 11,04 % річних на строк до 10 жовтня 2022 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору банк між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору станом на 11 жовтня 2012 року утворилась заборгованість, яку ОСОБА_2, незважаючи на вимоги банку, не погасив. Враховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNN0GK00000104 від 10 жовтня 2007 року в розмірі 21944,84 доларів США (або 175339,28 грн. за курсом НБУ) звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його на публічних торгах, виселити відповідачів із вказаного будинку, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі (а.с. 3-4, 84-86).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року позовні вимоги відмовлено задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №DNN0GK700000104 від 10 жовтня 2007 року в розмірі 21944,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2012 року (7,99 грн. за 1 долар США) складає відповідно 175 339,28 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 11 161,44 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 4 954,16 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 066,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3 688,45 доларів США ; штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 043,50 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 79,90 кв.м, житловою площею 40,00 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, 2001 року народження, з житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в сумі 1753,39 грн. (а.с. 38-39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 111-114).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитного договору №DNN0GK00000104 від 10 жовтня 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»), надало ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 13000 доларів США, зі сплатою 11,04 % річних, кінцевим терміном повернення до 10 жовтня 2022 року (а.с. 13-15).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 жовтня 2007 року сторони уклали договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 40 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

Встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2012 року утворилася заборгованість в сумі 21944,84 доларів США, а саме: 11161,44 доларів США - заборгованість за кредитом; 4954,16 доларів США - заборгованість по відсотках; 1066,00 доларів США - заборгованість по комісії; 3688,45 доларів США - пені; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 1043,50 доларів США - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог про виселення відповідачів із вищевказаного житлового будинку, оскільки позивачем було дотримано вимоги ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» (а.с. 11-12), однак такі листи банку залишилися іпотекодавцем без реагування.

Разом з тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд враховує, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника чи майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Встановлений цим Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

В матеріалах справи містяться докази про те, що відповідач отримав кредит в іноземній валюті на придбання житла, загальна площа переданого в іпотеку житлового будинку не перевищує 250 кв.м. Зазначене нерухоме житлове майно використовується як його місце постійного проживання.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_2 не знаходиться інше нерухоме житлове майно (а.с.149-150, 152-153).

За таких обставин, щодо відповідачів може бути застосований мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті.

З огляду на те, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" являє собою фактично відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій, колегія суддів вважає за можливе доповнити резолютивну частину оскаржуваного рішення суду першої інстанції застереженням, що рішення суду не підлягає виконанню протягом дії цього Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року - змінити доповнивши його резолютивну частину застереженням, що рішення суду не підлягає виконанню протягом дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

В решті рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: