Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1133/15-ц
Провадження №: 2/332/525/15
02 червня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Яцуна О.С.
при секретаріВінник Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Відповідач належним чином повідомлявся про день та час проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, однак до суду не з'явився, причину неявки не повідомив.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Згідно до п. 7 договору позики, на вимогу позикодавця сума позики підлягає поверненню позичальником протягом чотирнадцяти календарних днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми позики, зазначеної в п.1 цього договору.
В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 16.10.2014 року між сторонами укладено іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. 16.10.2014 року за р. №1869. Згідно до п.1.2 іпотечного договору, відповідач (іпотекодавець) передав позивачу (іпотекодержателеві) в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 11.06.2012 року за р.№ 350.
Згідно до п.1.2.4. іпотечного договору, ринкова вартість квартири, що передається в іпотеку складає 168777,00 грн.
08.01.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення позики, яка була отримана ОСОБА_4 10.01.2015 року. Проте у встановлений договором позики строк грошові кошти так і не були повернуті відповідачем.
Пунктом 5.2 іпотечного договору передбачено, що в разі порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
02.02.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. з проханням передати відповідачу вимогу про усунення порушення основного зобов'язання (заява від 02.02.2015 р. вих. №39/02-24, реєстровий номер 122). Вимога була надіслана того ж дня та отримана відповідачем 04.02.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Таким чином, відповідно до п. 5.2 іпотечного договору порушення основного зобов'язання підлягало усуненню не пізніше 30-денного строку з моменту отримання вимоги, однак у цей строк порушення умов договору позики так і не було усунуто відповідачем.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляція в період з лютого по березень 2015 р. становила: лютий 2015 року - 105,3%; березень 2015 року - 110,8%. Сукупний індекс інфляції за вказаний період становить: 1,053*1,108=1,167, або 116,7%.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
За таких обставин договір позики від 16.10.2014 року не підпадає під ознаки безпроцентного, а оскільки розмір процентів не встановлено в договорі позики, позичальник повинен сплатити проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України.
В період з 16.10.2014 року (дати укладення договору позики) по 12.11.2014 року (28 днів) облікова ставка НБУ була встановлена на рівні 12,5% річних. З 13.11.2014 року по 05.02.2015 року (85 днів) - 14,0%. З 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (26 днів) - 19,5%. З 04.03.2015 р. по день подання уточненої позовної заяви - 20.04.2015 р. (48 днів) її розмір підвищено до 30,0% річних.
Розрахунок процентів: .
За весь період договору проценти складають: 223,62+760,30+323,92+920,02=2227,86 грн.
Згідно з п. 3.4.3 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані.
Згідно з п. 5.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання та в інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, що виникають з договору позики, виникає в іпотекодержателя у випадках, обумовлених умовами договору позики, цього договору та чинним законодавством України.
Згідно до п.5.3 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.
У п. 5.4 іпотечного договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель вправі на власний розсуд обрати один із таких способів задоволення його вимог в порядку позасудового врегулювання:
а) шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених згідно з цим договором, у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;
б) шляхом реалізації права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Визначені іпотечним договором способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші, встановлені Законом України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Згідно до ч.1 ст. 40. Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.16, 526, 549, 610, 612, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. 12, 33, 37, 39, 40 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
за ціною 168777,00 грн., визначеною суб'єктом оціночної діяльності.
Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1931,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Заводським районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.
Суддя О.С. Яцун