Справа № 357/5362/14 Головуючий у І інстанції Подрєзов Г. О.
Провадження № 22-ц/780/361/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є.М.
Категорія 18 11.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 , Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що 22.04.2008року між АКІБ «УкрСиббанк» та фізичною особою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,00% річних, строком до 23.04.2028 року. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки від 22.04.2008 року № 83813, зареєстрований в реєстрі Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори за № 2125, на підставі якого в іпотеку банку була передана квартира, яка знаходиться АДРЕСА_1, загальною площею 31,60 кв.м., житловою площею 20,90 кв.м. 08.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаними зобов'язаннями. Оскільки відповідачем ОСОБА_3 свій обов'язок по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, не виконується, мінімальний щомісячний платіж не сплачується, а тому у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21.02.2014 року становить 47406,94 доларів США , що еквівалентно за курсом НБУ 418982,54 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 28249,71 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 19157,23доларів США, заборгованість по сплаті комісії - 0 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що договором іпотеки передбачено у випадку невиконання відповідачем забезпеченого іпотекою зобов'язання або його частини позивач має право за рахунок предмета іпотеки одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами позичальника, просив суд позов задовольнити та звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.04.2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Визнати за позивачем право власності на квартиру, припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2, на спірну квартиру, виселити мешканців, які зареєстровані у спірній квартирі, витребувати право установлюючи документи на квартиру у ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, в частині залучення в якості 3-ї особи - Державної реєстраційної служби України - відмовився, в частині позовних вимог про виселення мешканців з квартири просив позов залишити без розгляду.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представники позов не визнали повністю, послалися на те, що ОСОБА_2 на цей час перебуває і працює за кордоном, ОСОБА_2 розлучена з ОСОБА_3, утримує двох малолітніх дітей, квартира АДРЕСА_1 була придбана під час зареєстрованого шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, просила залучити до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3

Залучений в якості співвідповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайоннного суду Київської області від 04 листопада 2014 року позов було задоволено.

В рахунок погашення боргу ОСОБА_3 перед ПАТ «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту, укладеним між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_3 від 22.04.2008 р. № 0 ( договору купівлі - продажу права вимоги від 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСибБанк» та ПАТ «Дельта Банк») в розмірі 47406,94доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 418982,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_2, згідно з договором купівлі-продажу квартири , посвідченому державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної контори 26.07.2006 р. за реєстровим номером № 1-2125 та є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та яка передана за договором іпотеки від 22.04.2008 р. № 83813, укладеним між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 в іпотеку з метою забезпечення виконання основного зобов'язання, шляхом набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказану квартиру.

Припинено право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м. зареєстроване за ОСОБА_2 та визнано право власності на вказану квартиру за ПАТ «Дельта Банк».

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по 1827,00 грн. з кожного.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вислухавши доповідь судді-доповідача, вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно 22.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та фізичною особою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1, згідно з яким позичальник ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 30000 доларів США на строк до 23.04.2018 року із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору -цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Відповідно до п. 2.1 договору - виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується заставою нерухомого майна, а саме: квартирою, однокімнатною, загальною площею 31,6 кв.м., по АДРЕСА_1.

Згідно з додатком № 1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення кредиту, а саме щомісячну сплату по 250доларів США, відповідно до п. 1.2.2 договору.

Згідно з Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 06.02.2009 р., сторони погодились про застосування нового номеру кредитного договору № 1 та дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту та сплати платежу в розмірі 355доларів США 23 числа кожного місяця строку кредитування, а також зміни кінцевого строку кредитування до 23.04.2028 року.

Також, 22.04.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, предметом якого було передача в іпотеку квартири, яка знаходиться АДРЕСА_1, загальною площею 31,60 кв.м., житловою площею 20,90 кв.м., яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 26.07.2006 р. № 1-2125, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за номером 1460777 та у реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 11521058 від 11.08.2006 р. Предмет іпотеки - однокімнатна квартира, ринкова вартість якої встановлена 202348,00грн., що відповідає заставній вартості предмета іпотеки.

Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено за цим договором. Згідно з п. 4.2 договору іпотеки - звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду (п. 4.2.1.).

Судом першої інстанції також було встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» підписали акт прийому передачі документів про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 та договором іпотеки укладеним з ОСОБА_2, що підтверджено копією договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22.04.2008 року, змін до нього від 06.02.2009 р. заборгованість ОСОБА_3 станом на 21.02.2014 року становить 47406,94 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 28249,71 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 19157,00 доларів США. Нарахована сума заборгованості по кредитному договору відповідачкою та її представниками не оспорюється, що випливає з письмових заперечень відповідачки ОСОБА_2

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ст.ст. 575, 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічна норма ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в силу іпотеки іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Також, колегією суддів враховується і норма ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Статтею 37 вказаного Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів, приходить до висновку, що в даному випадку, суду першої інстанції були надані належні докази на обґрунтування позовних вимог, в тому числі направлення досудової вимоги іпотекодавцю, яка містить всі необхідні в даному випадку застереження, а саме до справи додані письмові повідомлення про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, яке направлено на адресу ОСОБА_3: АДРЕСА_1 та на адресу ОСОБА_2: АДРЕСА_2, де відповідачі зареєстровані.

Згідно приєднаних згрупованих рекомендаційних відправлень зазначені номери відправлень, що на думку колегії суддів є належними доказами повідомлення відповідачів про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому колегія суддів не приймає до уваги заперечення апелянта-відповідачки ОСОБА_2 та її представників щодо порушення Закону.

Також, заперечення апелянта проти позову, пов'язані з дією в Україні Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на думку колегії суддів також не спростовують позовні вимоги позивача, виходячи з наступного.

Дійсно, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. ст. 1 передбачено - протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

В даному випадку, апелянт ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають разом з апелянтом ОСОБА_2 АДРЕСА_2, що підтверджується повідомленням ГУ ДМС України в Київській області від 07.05.2014 р., копією паспорта ОСОБА_2 та довідкою КП Білоцерківської міської ради ЖЕК 1 від 18.08.2014 р. № 2920, згідно з якою ОСОБА_2 та її діти були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 по 29.02.2008 р.

Таким чином, умова Закону про те, що предмет іпотеки є єдиним місцем проживання іпотекодавця в даному випадку недотриманий.

Крім цього, колегія суддів враховує і те, що іпотека нерухомого майна дійсно зареєстрована в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 22.04.2008 р.

З врахуванням встановлених колегією суддів, обставин, погоджується з висновку про підтвердження позовних вимог належними доказами, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт, окрім зазначених вище обставин, посилається також на те, що звертається до позивача з проханням перереєструвати спірний кредитний договір на її ім'я та вважає, що це є підставою для закриття провадження по даній справі в частині позовних вимог про збереження майна у її власності.

Разом з тим, колегія суддів не може прийняти дану обставину за основу, у зв'язку з її необґрунтованістю, так як ці правовідносини не відноситься до справ судового захисту, з відповідними позовними вимогами, апелянт до суду не зверталась, а тому обставина не є поважною та такою, що може призвести до скасування обґрунтованого висновку суду, про задоволення позову.

Апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: