У Х В А Л А

26 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Григор'євої Л.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 88- к від 29 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_4 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, поновлено на посаді сестри медичної стаціонару відділення № 8 з 31 липня 2014 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 1 серпня 2014 року по 20 жовтня 2014 року в розмірі 6 217 грн 56 коп., без відрахування суми податків та обов'язкових зборів до державних цільових фондів та 500 грн для відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 5 454 грн 61 коп., з наступним утриманням прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року касаційну скаргу Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві Миколаївська обласна психіатрична лікарня № 2 просить скасувати судові рішення першої, апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 151 КЗпП України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції відхиляючи касаційну скаргу, виходив із того, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність систематичності протиправного винного невиконання позивачем трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, а тому відсутні підстави для звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2010 року суд касаційної інстанції, задовольняючи касаційну скаргу відповідача, виходив із того, що підставою для звільнення позивача послужила не ініціатива роботодавця, а примусове виконання рішення суду, тобто обставина, яка виконувалась незалежно від волі відповідача.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

Н.П. Лященко