Справа № 723/609/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2015 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючої Пташник А.М.

при секретарі Полішенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобросківецької сільської ради про визнання права власності на частку в спільному майні та визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старобросківецької сільської ради про визнання права власності на частку в спільному майні та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що станом на 15.04.1991 рік домогосподарство, в якому проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносилось до категорії колгоспних дворів. Вищевказане будинковолодіння знаходиться в АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці площею 0,25 га за призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. 27 січня 2003 року ОСОБА_2 склав заповіт, в якому заповів позивачу все своє майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вищевказаного домогосподарства за заповітом. ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 за заповітом, так як постійно проживала із спадкодавцем на момент його смерті. Крім того в шестимісячний термін, а саме: 22.09.2014 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття даної спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом та являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Однак оформити право на спадщину в нотаріальному порядку позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене домоволодіння. Тому позивач просить визнати за нею право власності на все будинковолодіння , що знаходиться в АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, представивши суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу.

В судовому засіданні дослідженими доказами судом встановлено, що станом на 15.04.1991 рік домогосподарство, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці площею 0,25 га за призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, в якому проживало та було зареєстроване подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносилось до категорії колгоспних дворів. Даний факт підтверджується довідкою Старобросківецької сільської ради №191 від 26 лютого 2015 року.

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. «А-І» вартістю 54375 грн., ганку літ. «а» вартістю 499 грн., підвалу літ. «Пд» вартістю 7313 грн., літньої кухні літ. «Б» вартістю 15255 грн., веранди літ. «б» вартістю 3241 грн., сараю літ. «В» вартістю 1402 грн., сараю літ. «Г» вартістю 11906 грн., убиральні літ. «Д» вартістю 1481 грн., сараю літ. «Е/Е» вартістю 5221 грн., сараю літ. «Є» вартістю 2808 грн., криниці літ. «№1» вартістю 6011 грн., загальною вартістю 109512 гривень.

Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз'яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як члени колишнього колгоспного двору набули право власності на 1/2 частину вищевказаного будинковолодіння кожен.

27 січня 2003 року ОСОБА_2 склав заповіт, в якому заповів позивачу все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідним надписом на заповіті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

Позивач фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, так як в шестимісячний термін, а саме: 22.09.2014 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Даний факт підтверджується довідкою нотаріальної контори.

Позивач є спадкоємцем за заповітом та являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, що підтверджується довідкою нотаріуса та витягами з погосподарських книг.

Ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На ОСОБА_1 був складений 27 січня 2003 року заповіт, який не змінювався та не скасовувався.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач стала володіти правом власності на все вищевказане будинкововолодіння, зокрема 1/2 частина, як спадщина за заповітом після смерті чоловіка та інша 1/2 частина, яка належить їй, як члену колишнього колгоспного двору. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 1216, 1223 ЦК України, ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) , ст.ст. 10, 60, 213 - 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старобросківецької сільської ради про визнання права власності на частку в спільному майні та визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на все домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1, з яких 1/2 частина, як спадщина за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_2, 1/2 частина, яка належить їй, як члену колишнього колгоспного двору та складається з: житлового будинку літ. «А-І» вартістю 54375 грн., ганку літ. «а» вартістю 499 грн., підвалу літ. «Пд» вартістю 7313 грн., літньої кухні літ. «Б» вартістю 15255 грн., веранди літ. «б» вартістю 3241 грн., сараю літ. «В» вартістю 1402 грн., сараю літ. «Г» вартістю 11906 грн., убиральні літ. «Д» вартістю 1481 грн., сараю літ. «Е/Е» вартістю 5221 грн., сараю літ. «Є» вартістю 2808 грн., криниці літ. «№1» вартістю 6011 грн., загальною вартістю 109512 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання цього рішення

СУДДЯ