Справа №560/238/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заінтересованої особи: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою та просить встановити факт прийняття ним спадщини, після смерті його діда ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивує тим, що за життя його рідний дід ОСОБА_3 мав житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1.

Вказаний будинок з надвірними будівлями належав ОСОБА_3 на праві особистої власності, на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 16 квітня 1956 року, яке видане рішенням виконкому Дубровицької міської ради депутатів трудящих від 09 квітня того 1956 року, взамін свідоцтва про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно за заповітом, яким ОСОБА_3 належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 заповів онуку - ОСОБА_2.

Згідно вказаного заповіту, дід заповів своєму онуку належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1. Отже заявник - ОСОБА_2, є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Після поховання ОСОБА_3 і до спливу шестимісячного строку, після його смерті, заявник фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки користуються його будинком, присадибною земельною ділянкою та забрав у своє користування все рухоме майно, що належало йому, телевізора, шафу, ліжко, дивана, посуд та інше майно. Крім того, має на руках правовстановлювальні документи на спадкове майно.

Ніякого спору відносно спадщини після смерті ОСОБА_3 не існує, але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок заявник не має можливості, оскільки не може належним чином довести факт прийняття спадщини після смерті діда.

До початку судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд заяви без його участі, заяву підтримує у повному обсязі.

Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечував.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили суду, що заявник на протязі шести місячного терміну, після смерті ОСОБА_3, прийняв спадщину, оскільки почав доглядати за будинком та обробляв земельну ділянку.

Суд, заслухавши заінтересовану особу, допитавши свідків, оцінивши докази по справі приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З дослідженого судом свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.1989 року, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 87 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть Дубровицьким райвідділом ЗАГС Рівненської області, зроблено запис за № 39 (а.с. 5).

Згідно довідки №4385 від 17.12.2014 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області, померлий ОСОБА_3 з 30.12.1948 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав одиноко за адресою: АДРЕСА_1.

Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на все належне йому майно.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З дослідженого в судовому засіданні заповіту від 14.01.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Дубровицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №6, встановлено, що ОСОБА_3 належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно приписів ст. 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його ( не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку ) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Покійний ОСОБА_3 був власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на споруду, виданого 16 квітня 1956 року начальником Рівненського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.6). Дана обставина також підтверджується довідкою №146 виданою 13 листопада 2014 року Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації (а.с.16).

Згідно архівного витягу 31 березня 1992 року Дубровицькою міською радою народних депутатів Рівненської області було прийнято рішення №51 Про перейменування вулиць міста", яким було вирішено перейменувати вулицю Комсомольська на вулицю Березова (а.с.14).

Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3 заявник не має можливості, оскільки не може належним чином довести факт прийняття спадщини, після смерті діда.

Згідно довідки №478 виданої 14.11.2014 року Дубровицькою державною нотаріальною конторою Рівненської області, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно витягу зі Спадкового реєстру №38900231 від 14 листопада 2014 року (а.с.19), спадкова справа не заведена, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.20).

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВС України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа, у разі відсутності спору, може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів . В тому числі у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено перелік встановлення судом інших фактів, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народились до 01.10.1968 року, батьківства, реєстрації батьківства, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК ( в редак.1963 року), згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття ( п. 16 Постанови).

Таким чином суд приходить до висновку, що заявник вчинив передбачені законом дії, що свідчать про прийняття ним спадщини, а тому необхідно встановити факт прийняття ним спадщини, оскільки це має для нього юридичне значення для отримання правовстановчих документів на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525 - 527, 534, 548 - 550 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ), ст. ст. 10, 11, 74, 169, 174, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини - задоволити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2, після смерті його діда ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.