АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2696/2015 Головуючий в 1 інстанції - Сухомлінов С.М. Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Желепи О.В.

Суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.

При секретарі : Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД», третя особа: ОСОБА_3 про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В. , пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, відповідно до наказу директора ТОВ «Автосаміт ЛТД» № 17 від 09 липня 2014 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він не вчиняв порушень трудової дисципліни, за яке притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000 грн., спричинену порушенням його трудових прав, незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ директора ТОВ «Автосаміт Лтд» за № 17 від 09.07.2014 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування рішення в частині задоволених вимог та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовував тим, що позивач правомірно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а висновок суду про те, що судом не було враховано тяжкості проступку та наслідків не виконання трудових обов`язків не відповідає вимогам ст. 149 КЗпП України, оскільки вказані обставини враховуються при виборі виду дисциплінарного стягнення.

Вони були враховані, а тому роботодавець обрав дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а не звільнення.

Також висновок суду про те, що роботодавець не передав питання на розгляд трудового колективу , а тому порушив ст. 152 КЗпП України є помилковим, тому, що вчинення вказаної дії є правом , а не обов`язком роботодавця.

Так як суд встановив, неналежне виконання з боку позивача своїх обов`язків, а також встановив, що був дотриманий порядок та строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, правових підстав для скасування наказу у суду не було.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржене.

В апеляційному суді представник відповідача доводи скарги підтримала.

Позивач до апеляційного суду не з`явився. Про день і час розгляду справи повідомлений 21 січня 2015 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосовано до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач з вересня 2010 року працював у відповідача на посаді техніка приймальника, а у квітні 2011 року ОСОБА_2 переведено на посаду оператора диспетчерської служби сервісу кузовного цеху.

17 червня 2014 року позивач не виконав покладені на нього обов`язки, не зателефонував клієнту, який був записаний на обслуговування за попереднім записом, не з`ясував причину запізнення, чи відмови від обслуговування , не запропонував клієнту інший зручний час та не здійснив запис клієнта на обслуговування на інший час.

23 червня 2014 року відповідач відібрав пояснення у позивача з приводу причини не виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до якого позивач пояснив, що він в той час, коли зобов`язаний був телефонувати знаходився один в диспетчерській, робив звіти, а тому не зателефонував клієнту.

Відповідно до наказу № 17 від 09 липня 2014 року за вказане порушення на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Суд першої інстанції, вірно встановив обставини, щодо вчинення позивачем порушення трудової дисципліни, яке полягало в не виконанні обов`язків передбачених в посадових обов`язках диспетчера, з якими позивач був в установленому законом порядку ознайомлений, що не заперечував в суді.

Так, диспетчер, відповідно до його обов`язків зобов`язаний протягом дня дзвонити клієнтам, які запізнились на 30 хв. та більше і з`ясовувати причину запізнень або неявки на станцію та перезаписувати клієнтів на інший день або час.(а.с.52)

Позивач не заперечував, що 17 червня 2014 року такий дзвінок ним зроблений не був.

Проте висновок суду, про незаконність дій відповідача, не відповідає вимогам Закону.

Ч. З ст 149 КЗпП України передбачено, що «при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.».

Тобто, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника власник або уповноважений ним орган повинен враховувати при обранні виду стягнення.

Так, як ст. 147 КЗпП України визначено, що «за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.».

Отже, керівник ТОВ «Автосаміт ЛТД» повинен був враховувати вищевказані обставини тільки при виборі виду стягнення, але ніяк не при вирішення питання притягувати чи не притягувати ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Так, як відповідач застосував більш м`який вид дисциплінарного стягнення, відповідно він врахував тяжкість проступку позивача, та надані ним пояснення.

Передбачене ст. 152 КЗпП України право Власника або уповноваженого ним органу Відповідача) передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу замість накладання дисциплінарного стягнення є правом, а не обов'язком і не може бути підставою для скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Таким, чином, колегія суддів, з`ясувавши, що порушення трудової дисципліни мало місце, у позивача були відібрані пояснення з приводу допущеного порушення, останній був ознайомлений зі своїми посадовими обов`язками, строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також порядок застосування дисциплінарного стягнення були дотримані відповідачем, а тому відповідно дії останнього відповідали вимогам Закону, тобто відсутні підстави для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції, як таке , що ухвалене при повному встановленні обставин справи, які мали значення для її вирішення, проте висновки, які зроблені судом не відповідали вказаним обставинам та вимогам закону, відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в частині вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року в частині скасування наказу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД», третя особа: ОСОБА_3 про скасування дисциплінарного стягнення .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: О.А. Кабанченко

С.М. Рубан