У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - ЗАТ КБ «Приватбанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № К2АVGК00260016, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 550 000 доларів США зі сплатою 0,84 % на місяць від суми залишку боргу з терміном повернення до 1 червня 2027 року.

1 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № К2АVGК00260016, за яким останній поручився перед ними за належне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 умов кредитного договору станом на 12 травня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 53 244,57 доларів США, що еквівалентно 1 095 773 грн 25 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 1 червня 2007 року у сумі 53 244,57 доларів США, що згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 12 травня 2015 року було еквівалентно 1 095 773 грн 25 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6. підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що 1 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № К2АVGК00260016, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 550 000 доларів США зі сплатою 0,84 % на місяць від суми залишку боргу з терміном повернення до 1 червня 2027 року.

1 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № К2АVGК00260016, за яким останній поручився перед ними за належне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором.

ОСОБА_6 не виконав своїх договірних зобов'язань. Станом на 12 травня 2015 року за ним рахувалася заборгованість у загальному розмірі 53 244,57 доларів США, що згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 12 травня 2015 року було еквівалентно 1 095 773 грн 25 коп.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача наявну заборгованість у розмірі 53 244,57 доларів США, що еквівалентно 1 095 773 грн 25 коп.

Однак матеріали справи та доводи касаційної скарги свідчать про те, що при ухваленні заочного рішення місцевим судом було допущено порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Статтями 224 , 225 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва 23 червня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду на 2 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі.

У судове засідання 2 липня 2015 року відповідачі не з'явилися.

При цьому, судова повістка-повідомлення ОСОБА_7 не направлялася, судову повістку-повідомлення відповідач ОСОБА_6 особисто не отримував.

Згідно з ч. 4 ст. 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

Ухвалюючи 2 липня 2015 року заочне рішення за відсутності відповідачів, суд першої інстанції наведених вимог не врахував та не звернув уваги на те, що докази повідомлення відповідачів про розгляд справи 2 липня 2015 року в матеріалах справи відсутні.

Розглянувши справу за відсутності відповідачів, щодо яких відсутні докази повідомлення належним чином про час та місце розгляду справи, суд порушив їхнє конституційне право на участь у судовому розгляді, не забезпечив їм можливості надати заперечення на позов і таким чином, не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено без належного повідомлення відповідачів у порушення вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, у зв'язку з чим фактично судом порушено право відповідачів на подання в тому числі, клопотання про застосування строків позовної давності.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд у порушення вимог ст. 304, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України на порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув і помилково залишив судове рішення без змін.

Ураховуючи, що судами не дотримані всі вимоги процесуального закону, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені судові рішення законними та обґрунтованими визнати не можна, а тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: