Справа № 377/92/15 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/2733/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 56 26.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен банк Аваль» - про захист прав споживачів, визнання збільшення ліміту кредитування в односторонньому порядку недійсним, зобов'язання вчинити дії-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2 із позовом до ПАТ «Райфайзен банк Аваль» про захист прав споживачів та визнання збільшення ліміту кредитування в односторонньому порядку недійсним, а саме позивач просив визнати зміни до кредитного договору від 20.03.2006 року щодо збільшення в односторонньому порядку розміру кредитного ліміту з 10000 грн. до 14000 грн. та в подальшому з 14000 грн. до 17500 грн. та з 17500 грн. до 21800 грн. Крім того, просив зобов'язати відповідача здійснити з 26.05.2011 року коригування кредитних зобов'язань у бік їх зменшення у зв'язку з достроковим поверненням кредитних коштів шляхом збільшення суми періодичних платежів за договором у відповідності до ч.8 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20.03.2006 року між ним та банком "Аваль» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого розмір кредитної лінії за цим Договором становить 10000 грн. З листа Банку від 14.04.2014 року він дізнався, що відповідачем в односторонньому порядку, без його згоди було збільшено ліміт кредитування, а саме: 26.05.2011 року, 14.12.2012 року і 16.08.2013 року до 21800 грн., про що відповідач не повідомляв його, а він при розрахунках карткою в магазинах не міг від слідкувати це збільшення. Тому такі зміни до кредитного договору щодо збільшення ліміту кредитування в односторонньому порядку вважав недійсними.

Відповідач позовні вимоги не визнав пояснивши, що Банк вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки сторони дійшли обопільної згоди по визначеним у договорі умовах. Пунктом 1.3 даного Договору встановлений розмір кредитної лінії (ліміт кредитування) за цим Договором у розмірі 10000 грн., але згідно умов договору вказаний ліміт кредитування не можна вважати остаточним, оскільки порядок зменшення або збільшення розміру кредитної лінії встановлений п.п.2.7 та 2.8 кредитного договору, відповідно до яких збільшення розміру кредитної лінії може бути проведено на підставі письмового звернення Позичальника до Банку про таке збільшення або акцепту Позичальника, шляхом введення ПіН-коду або електронно-цифрового підпису, на пропозицію Банку змінній розмір кредитної лінії за цим Договором або шляхом укладення додаткової угоди. Тому вважав твердження позивача щодо односторонності збільшення ліміту кредитування є хибним, поскільки Позичальник після збільшення кредитного ліміту 14.12.2012 року та 16.08.2013 року користувався банкоматами Банку - 17.12.2012 року у м. Славутичі та 25.08.2013 року у м.Чернігові, тому знав про збільшення ліміту кредитування таким чином прийнявши пропозицію Кредитора щодо такого збільшення шляхом введення ПіН-коду при знятті коштів з рахунку.

Посилаючись на те, що в даному випадку змін до кредитного договору, які б встановлювали збільшення в односторонньому порядку розміру кредитного ліміту не укладалось, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням позивач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У запереченнях Банк просить скаргу відхилити, а рішення залишити без змін, посилається, що позивач знав про збільшення ліміту кредитування оскільки при проведенні операції через банкомати Банку на інтерфейсі з'являється інформація щодо збільшення або зменшення лімітів кредитування.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скаргм, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між АППБ «АВАЛЬ» назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен і ОСОБА_2 20 березня 2006 року було укладено кредитний договір і Додаткову угоду №1 до кредитного договору від 20.03.2006 року.

Згідно п.1.1 даного Договору Банк, відриває на ім'я Позичальника ОСОБА_2 картковий рахунок НОМЕР_1 в гривнях, випускає та надає Позичальнику та/або його довіреній особі платіжні Картки (згідно Заяви), а також забезпечує розрахунки за операціями з Картками відповідно до вимог чинного законодавства України та платіжних систем Visa International та MasterCard International. При цьому відповідно до п.1.2 та 1.3 банк на умовах даного Договору відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію до карткового рахунку, для здійснення розрахунків за допомогою платіжної картки, отримання коштів в касах банків або через мережу банкоматів. Розмір кредитної лінії (ліміт кредитування) за цим Договором становить 10 000 грн.

Відповідно п.п.2.7 та 2.8 даного кредитного договору передбачено, порядок зменшення або збільшення розміру кредитної лінії, а саме у п.2.8 зазначено, що збільшення розміру кредитної лінії може бути проведено на підставі письмового звернення Позичальника до Банку про таке збільшення або акцепту Позичальника, шляхом введення Пін-коду або електронно-цифрового підпису, на пропозицію Банку змінити розмір кредитної лінії за цим Договором або шляхом укладання додаткової угоди. При цьому п.2.9 передбачено, що до суми, на яку збільшено ліміт кредитування, застосовуються всі умови Договору так як і до розміру кредитної лінії вказаної в п.1.3 Договору. Кредитна лінія відкривається на строк 24 місяці з 20 березня 2006 року по 19 березня 2008 року. У п.3.3. даного Договору зазначено, що термін користування лінією подовжується на наступні 24 місяці в разі відсутності письмового звернення жодної зі Сторін про припинення терміну дії цього Договору, таке подовження терміну користування кредитною лінією може проводитись кожні 2 роки з дати підписання цього Договору.

Згідно з випискою з особового рахунку, мало місце збільшення кредитного ліміту: 26.05.2011 року до 14000 грн., 14.12.2012 року до 17500 грн. і 16.08.2013 року банк збільшив ліміт кредитування до 21800 грн.

За змістом ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом п. 2.8 даного Кредитного договору передбачено, що збільшення розміру кредитної лінії може бути проведено на підставі письмового звернення Позичальника до Банку про таке збільшення або акцепту Позичальника, шляхом введення ПіН-коду або електронно-цифрового підпису, на пропозицію Банку змінити розмір кредитної лінії за цим Договором або шляхом укладення додаткової угоди.

Таким чином договором передбачено, що про збільшення розміру кредитної лінії позичальнику надається пропозиція.

Суд першої інстанції відмовляючи у позові виходив з того, що Позичальник ОСОБА_2 користувався кредитними коштами враховуючи збільшений ліміт з 2006 по 2014 рік, що свідчить про прийняття ним пропозиції Банку.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки суд не встановив, які саме дії Банку свідчать про те, що він належним чином повідомив позичальника про таке збільшення і яким чином позичальник отримав пропозиції Банку і погодився на пропозиції.

Так, колегія суддів перевіряючи доводи апелянта встановила, що позивач не був належним чином повідомлений про збільшення суми кредитного ліміту, оскільки у справі немає доказів про отримання позичальником листів від банку, про які зазначається банком у відповіді Кузнєцову від 24.03.2015 року.

Посилання відповідача, що позичальник міг бачити збільшення ліміту, коли користувався карткою, не може бути прийнято до уваги, оскільки є припущенням.

Таким чином, докази про обізнаність позивача, а тим більше про його згоду, в контексті п. 2.8 кредитного договору, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що збільшення Банком ліміту кредитування, згоди на яке позичальником надано не було є неправомірним, що є підставою для зобов'язання відповідача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» здійснити перерахунок кредитних зобов'язань позивача, починаючи з 26.05.2011 року, у зв'язку з неправомірним збільшенням в цей період розміру кредитного ліміту.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог з урахуванням передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Крім того, на користь держави з відповідача підлягають стягненню і судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати відповідача Публічне Акціонерне Товариство «Райффайзен банк Аваль» здійснити перерахунок кредитних зобов'язань позивача ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 010/2326/38413 від 20.03.2006 року, починаючи з 26.05.2011 року у зв'язку з неправомірним збільшенням в цей період розміру кредитного ліміту.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Судові витрати у розмірі 365, 40 грн. стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на користь держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :