У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Касьяна О.П., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що із ОСОБА_7 на користь позивача на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2014 року стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак ОСОБА_7 почав сплачувати аліменти лише через шість місяців після прийнятого судового рішення, у зв'язку із чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 24 119 грн 52 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2014 року стягуються <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_790/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>із ОСОБА_7 на кори <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>сть ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи із 26 березня 2014 року (а. с. 6).

Згідно з копією довідки про <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_805/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>неотримання аліментів відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 08 жовтня 2014 року № 1900/23 ОСОБА_6 не отримувала аліменти із ОСОБА_7 у період із 26 березня 2014 року по 30 вересня 2014 року (а. с. 7).

Згідно з копією довідки-розрахунку відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 02 грудня 2014 року № 1900/23 за період із 26 березня 2014 року по 30 жовтня 2014 року розмір нарахованих аліментів ст <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_859/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>ановить: за березень - 1 710 грн 16 коп., за квітень - 1 710 грн 16 коп., за травень - 2 309 грн 96 коп., за червень - 1 156 грн 79 коп., за липень - 1 208 грн 48 коп., за серпень - 2 124 грн 22 коп., за вересень - 1 536 грн 17 коп., за жовтень - 2 041 грн 96 коп. Сплачено аліменти у жовтні - 4 083 грн 91 коп. Заборгованість за аліментами станом на 01 листопада 2014 року становить 9 713 грн 99 коп. Державним виконавцем заборгованість нарахована згідно із заробітною платою боржника, починаючи із березня 2014 року включно (а. с. 34).

Із заявою про відкриття виконав <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_864/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>чого провадження ОСОБА_6 звернулася до начальника відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції 28 травня 2014 року (а. с. 44). Відкрито виконавче провадження цим відділом державної виконавчої служби 03 червня 2014 року (а. с. 46). Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 29 липня 2014 року закінчено виконавче провадження у зв'язку із встановленням місця роботи боржника (Київський національний університет ім. Тараса Шевченка), яке за територіальністю відноситься до відділу Державної виконавчої служби Шевч <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820674/ed_2014_12_28/pravo1/T990606.html?pravo=1>енківського районного управління юстиції у м. Києві (а. с. 47). <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820678/ed_2014_12_28/pravo1/T990606.html?pravo=1> <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820678/ed_2014_12_28/pravo1/T990606.html?pravo=1>

Згідно із повідомленням відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 21 серпня 2014 року № 31496 03 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Під час проведення виконавчих дій ОСОБА_7 не відмовлявся від сплати аліментів та з метою повного й своєчасного виконання виконавчого листа надав довідки з місця роботи для подальших стягнень із заробітної плати коштів на користь стягувача у строк, який встановлено для здійснення зазначених виплат. Згідно із довідками з місця роботи ОСОБА_7 офіційно працює у Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка, що за територіальною належністю відноситься до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. 27 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено його за належністю до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві (а. с. 54).Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 22 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2014 року № 361/2297/2014-ц (а. с. 56).Згідно з копіями довідок Київського національного університету ім. Тараса Шевченка від 10 грудня 2014 року № 339 та від 12 січня 2015 року № 359 ОСОБА_7 нараховані аліменти: за жовтень 2014 року в сумі 4 083 грн 91 коп., за листопад 2014 року в сумі 3 433 грн 77 коп., за грудень 2014 року в сумі 3 909 грн (а. с. 57, 58). <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820678/ed_2014_12_28/pravo1/T990606.html?pravo=1>Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів звернутий до виконання через місяць після ухвалення рішення суду про їх стягнення, у подальшому пересилався до іншого відділу ДВС для виконання та відповідач під час виконання рішення суду надав довідки з місця роботи, аліменти стягуються з відповідача шляхом відрахування із заробітної плати у визначеному розмірі, вважав, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність відповідача за прострочення сплати аліментів відсутня, оскільки відсутня його вина у простроченні сплати аліментів.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна.

За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів <nau://ukr06>», вбачається, що передбачена ст. 196 СК <nau://ukr/2947-14|st196> відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Звертаючись з позовом до суду та уточнюючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 16 квітня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину підлягають стягненню з дня подачі позову, тобто з 26 березня 2014 року. Відповідач був присутнім на судовому засіданні і йому було відомо про стягнення з нього вказаного розміру аліментів (а. с. 1-3, 31-33).

Як убачається з рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2014 року, відповідач ОСОБА_7 був присутнім під час його ухвалення та позовні вимоги не визнав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов'язок на сплату аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов'язковому виконанню.

Ухвалюючи рішення, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 309 ЦПК України на вказані обставини справи та норми права уваги не звернули, неправильно вважали, що відсутня вина відповідача у простроченні сплати аліментів, оскільки такий був обізнаний про свій обов'язок їх сплачувати, а тому підстави для його звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України, відсутні.

Враховуючи те, що судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскаржувані рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко О.П. Касьян Г.І. Мостова