Справа №2-4492/11 18.03.2015 18.03.2015 18.03.2015
Провадження №22-ц/784/669/15
Провадження № 22ц/784/669/15 Головуючий у 1-ї інстанції Боброва І.В.
Категорія 39 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

при секретарі: Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2011 року

за позовом

ОСОБА_5

до Миколаївської міської ради,

про встановлення факту та визнання права власності на будівельні матеріали

у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання за нею у порядку спадкування за законом права власності на будівельні матеріали, з яких померлим ОСОБА_6 було самовільно переобладнано житловий будинок АДРЕСА_1

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона прийняла спадщину, що відкрилася.

Посилаючись на вказане, позивачка просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6, та визнати за нею (позивачкою) право власності у порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, з яких було самовільно переобладнано житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2011 року позов ОСОБА_5 задоволено, ухвалено про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, право власності на будівельні матеріали, з яких було самовільно переобладнано житловий будинок АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_4, посилаючись на те, що вона не була залучена до участі у справі, вважала рішення необґрунтованим, прийнятим всупереч діючому законодавству, та її законним інтересам, так як визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ОСОБА_5 порушує її право як спадкоємця за законом. Тому просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визнати ні за позивачем, а за нею право власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 можна вважати спадкоємцем, що прийняла спадщину за законом, оскільки на час смерті чоловіка остання мешкала разом з ним в будинку. А тому за нею слід визнати право власності на будівельні матеріали відповідно до наданих квитанцій, оскільки спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво будинку АДРЕСА_1, внаслідок чого збільшилася площа будинку.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який він за життя переобладнав, збільшивши житлову площу на 11,5 кв.м., літню кухню на 5,1 кв.м., тамбур до літньої кухні побудований замість частини сараю, але не встиг оформити у встановленому законом порядку.

Із спадкової справи слідує, що спадкоємцями за законом є позивачка ОСОБА_5 як дружина померлого, та його діти від першого шлюбу, в тому числі заінтересована особа ОСОБА_4, які прийняли спадщину за фактом спільного зареєстрованого проживання з померлим, та зверненням із відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Отже, учасником спору про право власності на спадкове майно, як особи, прав якої стосується судове рішення, є також заінтересована особа ОСОБА_4.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, і не з'ясував усі істотні обставини справи. Не залучив до участі у цивільної справі заінтересовану особу ОСОБА_4, чим порушив її інтереси, так як вирішив питання щодо її прав і обов'язків.

Не встановлення дійсних учасників спору та вирішення питання про права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту статті 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційна інстанція перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд не має повноважень залучати до участі у справі осіб, яких не було залучено при розгляді справи місцевим судом та вирішувати спір як суд першої інстанції, а також визнавати право власності в порядку спадкування за заінтересованою особою, яка зустрічного позову у справі не подавала.

В такому випадку, не може бути вирішено апеляційним судом і питання про права та обов'язки позивача так, щоб права іншого спадкоємця не були порушені і щоб такий спадкоємець мав право на пред'явлення окремого позову на загальних підставах.

Отже, визнати обсяг прав та обов'язків заінтересованої особи ОСОБА_4 без залучення її до участі у справі, та обсяг прав та обов'язків позивача як спадкоємця за законом, неможливо.

Окрім цього, суд першої інстанції прийняв оскаржене судове рішення за відсутності у матеріалах справи документу, який свідчить про отримання позивачкою відмови нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спірну частину спадщини.

А тому позивачка не підтвердила, а суд не перевірив її право на захист свого інтересу у судовому порядку, оскільки належний доказ щодо неможливості оформлення спадщини у встановленому законом порядку відсутній.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що не має правових підстав для встановлення факту прийняття позивачкою спадщини за рішенням суду, так як вона є особою, що прийняла спадщину у відповідності до положень частини 3 статті 1268 ЦК України, додатково подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

За такого, висновки суду щодо наявності підстав для встановлення факту у судовому порядку не ґрунтуються на вимогах закону, а судове рішення з цього питання є таким, що суперечить нормам матеріального права.

Одночасно з цим, висновки суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті про визнання права власності у порядку спадкування є передчасними, так як заявлені позивачкою ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, як до неналежного відповідача, а тому задоволені бути не можуть.

При цьому відмова в позові у заявлених правовідносинах не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді