Справа № 500/498/15-ц
Провадження № 2/500/1136/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, з якого 2/3 частини належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Представник відповідача Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та станом на 14 квітня 1991 вказаний будинок відноситься до типу колгоспного, що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.04.2014 року за № 474.

Частиною 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 39196687 від 17.12.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 є:

- дружина ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 16.11.1960 року, виданого Новонекрасівським сільським бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області;

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.07.1974 року, виданого Новонекрасівським сільським бюро РАЦСу .

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було з'ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.04.2014 року за № 474.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично прийняли після смерті ОСОБА_3 по 1/6 частині спадкового будинку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.11.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з якої 1/3 частина належала їй згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 8, а 1/6 частину вона фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3, але фактично не оформила своїх прав.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39197111 від 17.12.2014 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4, відсутня.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.07.1974 року, виданого Новонекрасівським сільським бюро РАЦСу .

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.04.2014 року за № 475, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Проте, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 2/3 частину спадкового будинку призведе до того, що за частиною будинку, яка раніше належала померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 буде визнано право спільної часткової власності, а інша частина спадкового будинку продовжить належати ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Оскільки, нормами Цивільного кодексу України не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної власності та права спільної часткової власності на один об'єкт нерухомого майна, то суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус