Ухвала

іменем україни

16 лютого 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу, посилаючись на те, що 17 листопада 2012 року між сторонами було укладено договір № 48/09 на виготовлення меблів для приміщення кухні. У цей же день позивачем внесено суму авансу у розмірі 10 % у розмірі 9 600,00 грн, відповідно до п. 4.5 зазначеного договору. 30 квітня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до основного договору, відповідно до умов якої ОСОБА_3 сплатив суму авансу у розмірі 70 % від вартості замовлення на загальну суму 67 510,00 грн. За умовами Договору ФОП ОСОБА_2 зобов'язувався 02 травня 2013 року розпочати виготовлення продукції та завершити її виготовлення протягом 60-ти робочих днів, тобто не пізніше 31 липня 2013 року. Оскільки умови Договору на виготовлення меблів виконані не були, позивач просив суд стягнути з відповідача авансовий платіж за договором у сумі 67 510,00 грн та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Оскаржуваним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 67 510,00 грн авансового платежу за Договором № 48/09 (488) від 30 квітня 2013 року. В решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

ФОП ОСОБА_2, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2014 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова