АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4177/15 Справа: 643/3198/15-ц Категорія: "житлові правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Поліщук Т.В. Доповідач: Малінська С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів Піддубного Р.М.,

Бровченка І.О.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження квартири, визначення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом та ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву ОСОБА_2 було подано без дотримання вимог ст. 119 ЦПК України, у встановлений ухвалою від 31 березня 2015 року строк позивач недоліки позову в повному обсязі не усунула, а тому відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст.ст.119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою судді від 05 березня 2015 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження квартири, визначення порядку користування квартирою.

У попередньому судовому засіданні 31 березня 2015 року вказану позовну заяву було залишено без руху (а.с.31).

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що позов не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, не конкретизовано зміст позовних вимог щодо способу визначення порядку користування спірною квартирою.

Проте, як вбачається із матеріалів справи в своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначила , що для встановлення порядку користування спірною квартирою потрібні спеціальні знання, нею під час судового засідання буде заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, після висновку якої позовні вимоги нею будуть уточнені (а.с.2).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Вирішуючи питання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та вказав на обставини, які не можуть бути підставою для обмеження передбаченого Конституцією України права звернення до суду.

Оскільки передбачені цивільним процесуальним законом підстави для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 відсутні, ухвалу судді не можна вважати такою, що постановлена з дотриманням вимог закону.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню, з направленням позовної заяви до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження квартири, визначення порядку користування квартирою направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Судді -