АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пономарь З.М.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця та скасування постанов про арешт майна боржника, заінтересована особа державний виконавець Бабушкінського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 17.02.2015 року розглянуто по суті скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо скасування арешту на все майно боржниці накладеного на підставі постанов державного виконавця про арешт майна боржника.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її скарги на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 / а. с. 31-32 /.

З цією ухвалою не погодилася ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення її скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 34-38 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 / а. с. 2-5 /, де просила суд: зобовязати державного виконавця Тичинського Д.М. вирішити питання про скасування арешту на все майно що їй належить (накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 13.03.2014 року по виконавчому провадженню № 42504329); зобовязати державного виконавця Тичинського Д.М. вирішити питання про скасування арешту майна ОСОБА_2, що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 31.05.2013 року у виконавчому провадженні № 38312768 та зобовязати державного виконавця внести відповідні зміни до запису в реєстрі заборон відчуження обєктів рухомого та нерухомого майна / а. с. 2-5 /.

Відповідно до вимог ЦПК України та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п.13 постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної служби під час виконання судових рішень у цивільних справа» № 6 від 07.02.2014 року, - скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених ЦПК України, та містити відомості, зазначені в п. п. 3-5 ч. 7 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження». Якщо скарга за формою та змістом не відповідає вимогам закон то застосовуються положення ст.121 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» - боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець не вправі скасувати свою постанову, у звязку з неправомірністю його дій при ухваленні цієї постанови, оскільки таким правом наділений лише начальник відділу, якому підпорядкований державний виконавець, та суд.

Між тим, приймаючи до розгляду скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця суд першої інстанції не уточнив її вимоги, оскільки заявниця, вважаючи дії державного виконавця неправомірними, просила суд зобовязати державного виконавця вирішити питання щодо скасування арешту на майно і це при тому, що арешт накладений на підставі постанов державного виконавця, які є чинними.

Крім того, розглядаючи справу по суті та постановляючи ухвалу, суд першої інстанції розглянув скаргу без наявності в матеріалах справи зокрема, постанови про накладення арешту на майно від 31.05.2013 року у виконавчому провадженні № 38312768, так і інших документів, що містяться в матеріалах виконавчих проваджень № 42504329 і № 38312768 та які свідчать про правомірність чи неправомірність дій державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника постановами від 13.03.2014 року та від 31.05.2013 року.

Отже, постановляючи ухвалу про відмову ОСОБА_2 в її скарзі суд першої інстанції фактично не перевірив правомірність дій державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника постановами від 13.03.2014 року та від 31.05.2013 року.

Крім того, як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.03.2014 року в провадженні № 42504329, то арешт на майно ОСОБА_2 за цією постановою накладено у звязку зі стягнення виконавчого збору у розмірі 80609,80 грн., що не прийняв до уваги суд першої інстанції.

Тобто суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадеів, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а згідно із п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 7 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, - за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, ухвала суду від 17.02.2015 року, як така, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з поверненням справи на новий розгляд до того ж суду і іншому складі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року скасувати, справу повернути на новий розгляд до того ж суду і іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

СУДДІ: