РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Іванцової Н.К.,

за участю секретаря Сільчик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи тим, що він є власником земельної ділянки, площею 0,0428 га за адресою: АДРЕСА_1. 15.02.2005р. рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона було проведено реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ним. 15.07.2005 р. ОСОБА_4 продала належну їй ? частину будинку відповідачам, які у 2007 році самовільно побудували на вказаній земельній ділянці прибудову до житлового будинку. На сьогоднішній день, у зв'язку із перерозподілом часток, йому належить 63/100 частки у вказаному будинку, а відповідачам 37/100. Позивач вважає, що самовільне зайняття відповідачами належної йому земельної ділянки порушує його право на користування належним йому майном. На підставі вищевикладеного, позивач просить зобов'язати відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва - прибудови літ. «а3» до житлового будинку літ. «А», загальною площею 11,9 кв.м та сараю літ. «Н», загальною площею 5,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 05.03.2015р. позивач, зменшив заявлені позовні вимоги, просив зобов'язати відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва - прибудови літ. «а3» до житлового будинку літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Крім того пояснив, що спірна прибудова не порушує його права та охоронювані законом інтереси, однак в такий спосіб він хоче стимулювати відповідачів привести у нормальний стан вигребну яму у дворі та зробити окремий вхід у двір.

Представник позивача, за договором ОСОБА_5, зменшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові.

Представник відповідачів, за довіреністю ОСОБА_6, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог за необґрунтованістю та недоведеністю обставин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, спеціаліста, суд встановив, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 15.02.2005 року, за ОСОБА_4 було визнано право власності на ? частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1; проведено реальний поділ домоволодіння між нею та ОСОБА_1; визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, а також виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 180,5 кв.м., а у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 180,5 кв.м., земельну ділянку площею 45 кв.м. було залишено у спільному користуванні співвласників.

Згідно договору купівлі-продажу від 15.07.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2587 та зареєстрованого ХДБТІ за реєстровим номером запису №7130 у книзі №25 18.07.2005 р., укладеного між ОСОБА_4, як продавцем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, як покупцями, останні придбали ? частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 406 кв.м.

Відповідно до державного акту серії ЯА №244159 про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, виданого Херсонським міським управлінням земельних ресурсів 14.02.2005 р. на підставі рішення Херсонської міської ради за №656 від 09.11.2004 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21, власником вищевказаної земельної ділянки площею 0,0428 га став ОСОБА_1 - позивач у справі.

Окрім цього, відповідно до свідоцтва про право власності за індексним номером 938691, виданого реєстраційною службою Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 63/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно листа-відповіді, адресованого ОСОБА_1 за вих.№ 1311 від 04.12.2014 року, Херсонське бюро технічної інвентаризації інформує, що на виконання Договору по виготовленню технічної документації, укладеному між ХДБТІ та ОСОБА_2, було проведено технічну інвентаризацію нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із тим, що в період проведення обстеження, діяв наказ №404 від 09.08.2012 р. «Мінрегіону України» - прибудова літ. «а3», сарай літ. «Н», душ літ. «К», вважаються такими, що не відносяться до категорії «самочинного будівництва», відповідно до даного наказу.

З огляду на технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1, складений за станом останньої інвентаризації - 14.11.2012 р. вбачається, що позивачу ОСОБА_1 належить 63/100 частки вказаного будинку, а відповідачам в частках 37/200 кожній, однак документи при цьому не оформлені.

ОСОБА_8, яку було допитано в судовому засіданні у якості спеціаліста, зазначила, що вона працює в Херсонському державному БТІ та з приводу наявного в матеріалах справи листа ХДБТІ пояснила, що на момент останньої інвентаризації будинку діяв наказ №404 від 09.08.2012р. «Мінрегіону України» за п.1.1 якого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до будинків садибного типу, а тому прибудова «а3» до нього не вважається самочинним будівництвом. Також пояснила, що на момент надання відповіді їм було відомо, що право власності на земельну ділянку належить позивачу, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку ними досліджувався.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За вимогами ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Однак, із наданих в судовому засіданні пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що сама по собі прибудова літ. «а3» до житлового будинку літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 йому не заважає. А до суду він звернувся тільки з особистих мотивів, оскільки бажає, щоб відповідачі зробили собі окремий вхід до будинку, а також здійснили очищення своєї зливної ями, через яку, частина його будинку приходить до незадовільного стану та починає просідати.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає пред'явлений позов таким, що не підлягає задоволенню. Так, за текстом пред'явленого позову позивач називає порушенням своїх прав факт розташування на земельній ділянці прибудови літ. «а3» до житлового будинку літ. «А», яку просить знести, визначаючи її як самочинну, натомість належних та допустимих, беззаперечних доказів цього суду не надав. Крім того, позивач під час судового розгляду не зазначив об'єктивно існуючі перешкоди у здійсненні ним, як власником, своїх прав щодо належного йому майна. Напроти, заперечив наявність будь-яких перешкод.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.376,391 ЦК України, ч.2 ст.152 ЗК України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з моменту його проголошення через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть оскаржити рішення протягом десяти діб з моменту його отримання.

Суддя Н.К.Іванцова