Справа №489/6981/14-ц 28.05.2015 28.05.2015 28.05.2015
Провадження № 22-ц/784/1372/15 Головуючий у першій інстанції Губницький Д.Г.
Категорія 52 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Шпонарській О.Ю.,

за участю:

позивачки ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників органу опіки та піклування Довгої А.В.,

прокурора Докторович Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_4 та ОСОБА_5

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 р. неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яка змінила прізвище на ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав по відношенню до неї, а також про стягнення з відповідачів на її корить аліментів до досягнення повноліття в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначала, що її батьки ухилялися від виконання своїх обов'язків, не приймають належної участі у її вихованні, не надають достатньої матеріальної допомоги на її утримання.

Батько, який дав особисту згоду на позбавлення його батьківських прав, вона за все життя бачила декілька разів. Він ніколи не цікавився її життям.

Її мати також не займалася її вихованням, вела аморальний спосіб життя, була раніше засуджена. ОСОБА_5, під час влаштованого з її вини конфлікту, заподіяла їй тілесні ушкодження та вигнала її з квартири. Фактично все життя вона проживає з ОСОБА_8, вдовою її діда.

Вказані обставини, на думку позивачки, дають право позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них на її користь аліменти.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з 10 жовтня 2014 року і до досягнення донькою повноліття шляхом перерахування коштів на її особистий рахунок в банківській установі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення вимог. На думку апелянта, висновки суду в цій частині суперечать доказам у справі та вимогам матеріального права, оскільки суд дав неналежну оцінку доказам у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка та її представник, який брав участь у засіданні 27 травня 2015 року, просили апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що раніше погоджувався на позбавлення його батьківських прав на прохання ОСОБА_8, колишньої дружини його батька. Остання пояснювала, що це необхідно для оформлення соціальних пільг та допомоги на дочку. Проте він проти позбавлення його батьківських прав.

Відповідачка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та пояснила, що вона не веде аморального життя, має сім'ю та крім старшої дочки ще двох дітей. ОСОБА_3 дійсно тривалий час проживала з дружиною діда, але вона матеріально утримувала дочку. Вважає, що остання повинна проживати разом з сім'єю, де є всі умови для цього.

Представник органу опіки та піклування та прокурор, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьки позивачки у шлюбі не перебували. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 1999 року встановлено батьківство ОСОБА_4 по відношенню до позивачки. З нього на користь відповідачки, яка на той час мала прізвище ОСОБА_7, а потім ОСОБА_7, стягнуті аліменти на ОСОБА_3, яка проживала з матір'ю.

ОСОБА_3 зареєстрована за місцем проживання матері, але внаслідок конфліктів з нею, з квітня 2014 року безперервно проживає в сім'ї ОСОБА_8 - вдови дідуся (батька ОСОБА_4).

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачка звернулася з позовом з підстав ухилення батьків від виконання їх батьківських обов'язків по відношенню до неї. Однак, належних доказів на підтвердження обставин про ухилення від виконання відповідачами таких обов'язків не надала.

Зібрані характеристики з навчального закладу, акти обстеження житла, та данні про особисті якості відповідачів, за відсутністю доказів винної їх поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками на час виникнення спірних правовідносин, не дають підстави для застосування до відповідачів крайнього і виключного впливу.

У зв'язку з чим, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Суд також дійшов висновку про покладення на відповідачів обов'язку сплачувати позивачці, яка проживає окремо від них, щомісячно аліменти, задовольнивши позовні вимоги про стягнення аліментів. Рішення в цій частині не оскаржено.

Доводи в апеляційній скарзі щодо рішення суду в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав не є обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Разом з цим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

З доказів у справі виходить, що тривалий час відповідачка не веде антисоціального образу життя. Вона одружена, має двох неповнолітніх дітей крім позивачки, за матеріалами справи характеризується позитивно. Під час проживання з дочкою матеріально її забезпечувала.

Через колишній образ життя відповідачки, її малолітня дочка ОСОБА_3 проживала у сім'ї ОСОБА_8 Вона, позивачка, також притягувалася до кримінальної відповідальності. Між тим, весь цей час не втрачала зв'язки з дитиною, надавала матеріальну допомогу на її утримання.

Батько позивачки, ОСОБА_4, характеризується також позитивно. Доказів про порушення ним громадського порядку, вживання спиртних напоїв та наркотичних речовин немає. Він має заборгованість за аліментами. Проте, спори з ОСОБА_5 щодо порядку сплати такої заборгованості відсутні. Остання відкликала виконавчий лист та разом з відповідачем має намір вирішити питання про погашення заборгованості, в тому числі частково за рахунок майна ОСОБА_4 на користь доньки.

Відповідачі не притягувалися до відповідальності за ухилення від виконання батьківських прав.

За висновками органу опіки та піклування - Миколаївської міської ради від 04 грудня 2014 року, юридичних підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав немає. Такого бажає лише неповнолітня ОСОБА_3 Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідачів.

Дійшовши такого висновку, орган опіки та піклування взяв до уваги докази того, що ОСОБА_5 виконує свої батьківські обов'язки, регулярно відвідує учбовий заклад доньки та забезпечує її всім необхідним, як і ОСОБА_4, не веде антисоціального образу життя.

В матеріалах справи наявний письмовий соціально - психологічний висновок спеціаліста Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 08 жовтня 2014 року (а.с. 88). За вказаними висновками, неповнолітня ОСОБА_3 сприймає ОСОБА_8 як свою бабусю, але в той самий час з'ясовано, що бажання проживати з бабусею не є стійким внутрішнім переконанням дівчинки, а сформовано під впливом та навіюванням з боку ОСОБА_8 Данні діагностичного дослідження свідчать про наявність у дитини негативних почуттів (агресії, образи, ненависті) до матері, зумовлених конфліктами з нею та впливом (навіюванням) з боку ОСОБА_8

Разом з тим, як зазначив спеціаліст вказаної служби на засіданні комісії по розгляду питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, у доньки з матір'ю є великий потенціал для налагоджування стосунків, а відповідачка співпрацює та готова в подальшому працювати з психологами для налагодження взаємних стосунків з донькою (а.с. 59).

Давши належну оцінку наведеним обставинам, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Бажання отримання позивачкою та іншими особами для неї певного соціального статусу та отримання у зв'язку з цим державної допомоги і пільг, не є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: