Справа № 635/4459/15-ц
Провадження № 2/635/2180/2015
У Х В А ЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 червня 2015 року суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області 20 серпня 2011 року, актовий запис № 01, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати предявлення позову і до повноліття дитини.

Статтею 109 ЦПК України визначено загальні правила підсудності справ. Зокрема, ч.1 цієї статті встановлено, що позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку законом місцем її перебування.

Відповідно до ч.1 ст. 110 ЦПК України позови стягнення про аліментів, а також про розірвання шлюбу, у разі, якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно наданої фотокопії паспорту, ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 років Перемоги, 6, кв.42.

Відповідно до акту про встановлення факту проживання, складеному депутатом Покотилівської селищної ради Харківського району і області ОСОБА_4 15 червня 2015 року, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, в-д Калініна, 3.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 лєт Побєди, 6, квартира 42, а фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, в-д Калініна, 3.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

За ч.ч.1-3 ст. 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За ст.5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону повідомлення про фактичне місце проживання протягом 10 днів є обовязком внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, позивачем суду не надана довідка про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи із зазначенням місця проживання на території Харківського району Харківської області.

Окрім цього, позивачем в порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Так, відповідно до Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08 липня 2011 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору: отримувач коштів Управління Державної казначейської служби України у Харківському районі Харківської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999633, Банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, код банку отримувача (МФО) 851011, рахунок отримувача 0429, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Таким чином, позивач повинен сплатити судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно з ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк пять днів з дня отримання ним копії зазначеної ухвали.

Розяснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя - І.В. Березовська