Справа № 367/7927/14-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/2009/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 56 27.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт фінансування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом, який мотивує тим, що 13.07.2013 р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено Попередній договір №Є/Ш-3-13, за умовами якого він оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 1-кімнатну квартиру №13 на 3 поверсі, загальною площею 41,3 кв.м, у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Ірпінь Київської області (будівельна адреса). Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення Основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 37 170,00 доларів США. Відповідно до п. 2.3. Договору оплата суми (авансу), визначеної у п.2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок Продавця у гривнях у наступному порядку: еквівалент суми 12 000,00 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу, не пізніше 5-ти банківських днів після дати підписання цього договору; еквівалент суми 25 170,00 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена починаючи з 01.08.2013 р. до 31.07.2016 р. (включно) рівними частинами щомісячно з 10 по 20 число поточного місяця. Позивач вказує, що він належним чином виконує умови договору, в повному об'ємі сплачує кошти, як того вимагає п 2.1. Договору.

Відповідно до п. 4.1.3 договору продавець зобов'язаний здати об'єкт нерухомості в експлуатацію не пізніше кінця III кварталу 2014 р. Однак, на момент подачі позову відповідачем не виконуються умови Договору в частині здачі об'єкта нерухомості в експлуатацію, він всіляко уникає усних та письмових відповідей на запитання щодо завершення будівництва та про здачу об'єкта в експлуатацію і оформлення відповідних документів для підписання основного договору.

Таким чином, відповідач з власної вини не виконав умови договору, зокрема не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку та не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію, ним не визнаються майнові права позивача, а у позивача відсутні документи, які б підтверджували та забезпечували його право на майно.

Просив суд визнати за ОСОБА_2 майнові права на об'єкт договору - 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 Київської області (будівельна адреса).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт фінансування - відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухваливши нове про задоволення позовних вимог, звільнивши позивача від сплати судового збору, як споживача у позові про захист прав споживачів. В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом невірно застосовані норми ст. ст. 328, 331 та 392 ЦК України, оскільки предметом позову є майнові права на об'єкт будівництва, а не право власності на нерухоме майно. Також вважає неправильним рішення суду в частині стягнення з нього судового збору, від сплати якого він звільнений, так як позовну заяву подано на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів».

Учасники справи, в тому числі апелянт ОСОБА_2, належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причини неявки не повідомили, їх неявка відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що між сторонами було укладено лише попередній договір, щодо укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу нерухомості, який не породжує у позивача ніяких прав, в тому числі майнових на об'єкт нерухомості.

При цьому суд керувався тим, що сплачені за попереднім договором кошти є авансовим платежом і лише передумовою укладання основного договору, а відтак не породжують у позивача ніяких майнових прав на предмет купівлі-продажу.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом.

Згідно ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 13.07.2013 р. між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено Попередній договір №Є/Ш-3-13, за умовами якого він оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 1-кімнатну квартиру №13 на 3 поверсі, загальною площею 41,3 кв.м, у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Ірпінь Київської області (будівельна адреса).

Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення Основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 37 170,00 доларів США.

Відповідно до п. 2.3. Договору оплата суми (авансу), визначеної у п.2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок Продавця у гривнях у наступному порядку: еквівалент суми 12 000,00 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу, не пізніше 5-ти банківських днів після дати підписання цього договору; еквівалент суми 25 170,00 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена починаючи з 01.08.2013 р. до 31.07.2016 р. (включно) рівними частинами щомісячно з 10 по 20 число поточного місяця.

Права і обов'язки сторін визначені у п.п. 4.1 - 4.2 договору. Зокрема, товариство як продавець зобов'язалося підготувати до укладання основого договору усі документи, необхідні для його нотаріального посвідчення, укласти з покупцем основний договір квартир та передати йому у власність об'єкт нерухомості з визначеними характеристиками. ОСОБА_2 як покупець зобов'язався провести розрахунки із продавцем у встановениі договором строки, з'явитися у зазначене продавцем місце, день і час для укладення договору купівлі-продажу, укласти договір на утримання будинку.

Відповідно до п.5.8 попереднього договору у випадку неукладення основного договору з вини продавця, товариство повертає всі сплачені ОСОБА_2 кошти упродовж трьох місяців з дня отримання вимоги про повернення коштів від покупця.

Згідно п.5.9 попереднього договору у разі неукладення основного договору з вини покупця, продавець має право звернутися до суду із вимогою про зобов'язання покупця до примусового укладення договору або повернути фактично отримані від покупця кошти, стягнувши із останнього штраф в розмірі 10 % від суми отриманих коштів.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо укладання в майбутньому договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості у вигляді квартири, а сплачені кошти є авансовим платежем за попереднім договором і не тягнуть виникнення майнових прав на об'єкт нерухомості, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те що суд безпідставно стягнув із позивача судовий збір на користь держави, бо має місце захист прав споживача, необгрунтовані, поскільки з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник у зв'язку із укладенням попереднього договору щодо укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Отже спір виник із договірних зобов'язань і не пов'язаний із захистом прав позивача у якості споживача, як помилково вважає останній.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно послався у рішенні на ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України безпідставні, поскільки подаючи позовну заяву ОСОБА_2 на обгрунтування своїх вимог посилався саме на вказані норми, а тому суд обгрунтовано дав їм оцінку у рішенні.

Доводи апелянта, про те, що укладений договір є інвестиційним також безпідставні, поскільки попередній договір не відповідає вимогам Закону України «Про інвестиційну діяльність», бо не містить обов'язків, вказаних у законі, на що послався суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову.

Правовий аналіз положень ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» дозволяє дійти висновку про те, що майнове право - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Виконання зобов'язань за угодою пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт.

Інших доводів незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не наведено.

Відхиляючи апеляційну скаргу колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідченя договору такий договір є нікчемним. Згідно ст.216 ЦПК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

З огляду на те, що при укладенні 13 липня 2013 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Єврзіябуд трейд» попереднього договору про придбання в майбутньому квартири, сторонами не були додержані вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, такий договір є нікчемним, а відтак ніяких прав і обов'язків за вказаним договором у сторін не виникло.

Представником позивача до суду апеляційної інстанції подана заява про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні вказаної заяви, оскільки позовна заява може бути залишена без розгляду за заявою позивача лише до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: