АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів:Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря Лук'янишиної М.В.

за участю: представника ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" - Бельського

Р.Л., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" про стягнення суми банківського вкладу, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" ( далі -ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" про стягнення суми банківського вкладу.

Зазначала, що 10 липня 2014 року між нею та ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" був укладений договір № 300131/81902/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Класік", відповідно до умов якого останній прийняв у позивачки грошові кошти в сумі 16800 доларів США, про що свідчить квитанція № 29 від 10 липня 2014 року.

14 серпня 2014 року вона звернулася до ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" з письмовою заявою про дострокове розірвання договору та повернення їй вкладу в сумі 16800 доларів США, однак у вересні від банку надійшов лист-відповідь з проханням уточнити розмір коштів належних до виплат.

Вважала таку відповідь відмовою у поверненні депозиту, так як сама сума вкладу визначена умовами договору, є конкретною і не вимагає будь-якого

уточнення.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-298/15 головуючий у І-й інстанції Кирилюк Л.К.

категорія:19/27 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" банківський вклад за договором від 10 липня 2014 року в сумі 16800 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2014 року позов задоволено: стягнуто з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_3 за вказаним договором кошти в сумі 16800 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 липня 2014 року між позивачкою ОСОБА_3 та ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" укладено договір-заяву №300131/81902/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Класік", згідно з умовами якого відповідач погодився розмістити кошти на вкладний рахунок НОМЕР_1 та прийняв від позивачки на цей рахунок кошти в сумі 16800 доларів США строком на шість місяців до 10 січня 2015 року з процентною ставкою 13,5% річних.

Внесення коштів підтверджується квитанцією №29 від 10 липня 2014 року (а.с.6).

Частиною 2 статті 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Пунктом 5 вищевказаного договору передбачено право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору, або протягом будь-якого з строків, на які було продовжено розміщення вкладу.

Скориставшись вищевказаним правом, позивачка 14 серпня 2014 року звернулася до ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" з письмовою заявою про дострокове розірвання договору та повернення їй вкладу в сумі 16800 доларів США (а.с.7).

Однак до даного часу на письмове звернення позивачки сума вкладу відповідачем не повернута.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3

Безпідставними є доводи апелянта про те, що підтвердженням розміщення вкладу є виписка по вкладному рахунку.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 3 грудня 2003 року №516, ( далі-Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174( далі - Інструкція) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп „вечірні" чи „післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Таким чином, квитанція від 10 липня 2014 року №29 про внесення грошових коштів на відкритий банком вкладний рахунок НОМЕР_1

відповідає вимогам закону та містить реквізити, визначені п.2.9 вищезазначеної Інструкції.

Посилання апелянта на те, що підпис на квитанції вчинено колишнім начальником відділення, хоча вона не мала повноважень розписуватись замість касира, є необґрунтованим, оскільки відповідно до Інструкції документ, що підтверджує внесення готівки повинен містити підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку.

Належність підпису на квитанції працівнику банку, апелянтом не оспорюється.

Також, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що за наданим позивачкою договором грошові кошти не надходили, договір та квитанція в електронній системі не зареєстровані, виходячи з наступного.

Згідно з п.2.1 Положення, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Отже, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок необліковування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-17цс12.

Окрім того, доводи апелянта про відсутність банківського вкладу та необліковування на рахунку банку грошових коштів спростовуються також відповіддю ПАТ „Банк "Фінанси та Кредит" від 16 вересня 2014 року на заяву ОСОБА_3 про дострокове повернення суми вкладу, яка свідчить не про відсутність коштів на рахунку вкладника, а про розбіжність у розмірах коштів, яких вимагала заявниця, з даними операційної системи (а.с.8).

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що, письмова форма спірного договору дотримана, внесення позивачкою коштів підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: