Ухвала

іменем україни

12 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у травні 2013 року відповідачами, як власниками квартири АДРЕСА_1, розпочато спорудження приміщення біля своєї квартири, що є вже третьою прибудовою, яка споруджується ними без згоди сусідів. Домоволодіння по АДРЕСА_1 складається із двох будинків. Міськвиконкомом ніяких дозвільних документів на спорудження приміщення відповідачам не видавалося, а таке самоправство порушує законні інтереси співкористувачів земельної ділянки. Крім цього, позивач вказує, що відповідачами у червні 2013 року влаштовані два віконних прорізи у несучій стіні вказаного будинку без погоджувальних документів. Інспекцією ДАБК встановлено, що відповідачі таке перепланування здійснили самовільно, та зобов'язано їх виконати технічне обстеження конструкції будинку і засклити вікна непрозорим склом. 11 січня 2014 року відповідачами на спільному дворі були встановленні металеві стовпчики для паркана, що займають 1/3 площі указаного двору і закривають доступ до каналізаційної мережі, яка є власністю позивача. Крім того, відповідачами закладений металевими предметами (шафами, клітками, ваннами) прохід 1,3 м х 2,5 м до позивача і сараю квартири № 2. Двір знаходиться на земельній ділянці у спільному користуванні на правах спільної сумісної власності власників п'яти квартир і служить для обслуговування будинків і господарських будівель, закріплених за кожним власником квартир при їх купівлі. Своїми протиправними діями відповідачі порушують його права, перешкоджають користуванню майном, чим завдали йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги та спокою, вимушеності змін у житті і необхідності відновлювати порушені права. З врахуванням наведеного, позивач просив зобов'язати відповідачів демонтувати прибудоване приміщення, металеві стовпчики на дворі, закласти отвір у стіні цеглою, звільнити прохід до сараю та стягнути на його користь 5000 грн моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 і ОСОБА_6 демонтувати металеві стовпчики на земельній ділянці по АДРЕСА_1. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про демонтування самочинно збудованої споруди, відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення вказаних вимог частково. Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 знести самочинно збудовану споруду перед квартирою АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 по 250 грн з кожного у відшкодування моральної шкоди. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального і матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про демонтування самочинно збудованої споруди, відшкодування моральної шкоди та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог частково, апеляційний суд вірно виходив із того, що відповідачі без дозвільних документів та без погодження із іншими співвласниками будинку перед входом у квартиру забетонували площадку розмірами 3,8 м х 2,8 м, спорудили металевий каркас для навісу, чим порушили законні права та інтереси позивача та інших співвласників будинку.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, апеляційний суд, враховуючи роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходив з характеру та обсягу страждань, яких зазнав ОСОБА_4, та засад розумності і справедливості.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук Т.О. ПисанаГ.В. Юровська