Справа №: 398/5284/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" квітня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючогоКрімченко С.А.

при секретаріСніжко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, законні інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про усунення перешкод в користуванні житлом,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_2 в своїх інтересах і в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідачів і з урахуванням уточнених в судовому засіданні вимог просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні нею та неповнолітньою донькою ОСОБА_3 житловим будинком АДРЕСА_1 , вселити їх в даний будинок та передати їм ключі від будинку.Позов мотивує тим, що з 10 червня 1998 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали та були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1. Власниками будинку являються відповідачі. На протязі останніх років відносини з відповідачем ОСОБА_4 погіршилися. Останній влаштовував сварки, бив її, виганяв з дому. Дані факти підтверджуються постановами про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.07.2012 року та 12.07.2012 року. Тому вона з донькою вимушена була піти з дому, так як відповідач викинув їхні речі з будинку і забрав ключі від будинку. Вона неодноразово зверталася до відповідачів з проханням повернути їй ключі від будинку і не чинити перешкоди в користуванні житлом, але відповідачі не погоджуються, щоб вона з донькою проживали в будинку.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просять їх задоволити.

Відповідачі та представник відповідача позов не визнали .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони , представників сторін , покази свідків суд вважає , що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_1 від 10.06.1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Проживали в будинку АДРЕСА_1.Позивачка зареєстрована в даному будинку з 06.10.2001 року, що підтверджується штампом про реєстрацію в її паспорті.

Співвласниками будинкуАДРЕСА_1 по 1/2 частці кожний являються відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.05.2005 року.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що в даному будинку проживала з відповідачем ОСОБА_4 з 1997 року, постійно сплачувала за комунальні послуги.Відповідач ОСОБА_4 вчиняв сварки , бив її, а в 2012 році він вигнав її з будинку ,викинув їхні речі з будинку . Вона не має іншого житла і вимушена знімати з неповнолітньою донькою квартиру. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти на утримання доньки і в меншому розмірі, ніж передбачено рішенням суду. Відповідачі поміняли замки в дверях будинку .В будинку залишилися її меблі, посуд, одяг, які вона не може забрати. Просить вселити їх з донькою в даний будинок, так як відповідачі не бажають, щоб вони проживали в будинку.

Неповнолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона живе з матір'ю на квартирі, так як тато їх вигнав з будинку і викинув їхні речі на вулицю. Тато переважно проживає в м. Москві і лише іноді приїжджає додому в м.Олександрію. Ключів від будинку у них не має. Коли вона приходить в гості до діда, то заздалегідь телефонує і він їй відчиняє двері. Тато погоджується, щоб вона жила в будинку, але без матері. Але вона не бажає проживати в будинку без мами.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він заперечує проти задоволення позовних вимог. Дочка може проживати в будинку, але він не хоче, щоб в будинку проживала позивачка.Визнав, що в 2012 році після сварки вигнав позивачку з будинку.В будинку ніхто не проживає. Батько проживає в літній кухні на території домоволодіння.Так як газовий котел не працює, то будинок непридатний для проживання.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з 2005 року він проживав в будинку , а позивачка з сином проживали в літній кухні з 2002 року по 2012 рік. В 2012 році позивачка з дитиною з ними не проживає . В 2012 році син виніс його речі до літньої кухні з будинку і він там проживає до теперішнього часу. Будинок порожній, в ньому ніхто не проживає. Але він заперечує, щоб позивачка з онукою проживали в будинку, так як між сином та позивачкою склалися неприязні відносини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає сім ю ОСОБА_2, проживає поряд Позивачка з донькою з 2012 року не проживає в будинку АДРЕСА_1.Влітку 2012 року до неї додому прибігла донька позивачки і повідомила, що тато б «є маму. Вона пішла до них і побачила , що позивачка з відповідачем сварилися, ОСОБА_4 викидав речі з будинку на вулицю, виганяв позивачку з будинку. Тому вони змушені жити на квартирі. У позивачки ключів від будинку не має, так як іноді вона приходила і не могла попасти в будинок.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 , ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили, що позивачка з донькою з 2012 року не проживає в будинку АДРЕСА_1.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу , а саме дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст. 405 ЦК України.

В процесі розгляду даної справи шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірваний на підставі рішення суду.

Тому ОСОБА_2 являється колишнім членом сім'ї власників будинку.

За змістом ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

В судовому засіданні відповідачі визнали, що позивачка з донькою не проживає в спірному будинку з 2012 року не з власної волі, ключів від будинку у неї не має, вона не може безперешкодно приходити в будинок і вони не бажають, щоб вона проживала в будинку.

Оскільки позивачка вселилися до спірного будинку в установленому законом порядку і набула прав і обов'язків, передбачених статтею 156 ЖК України, а припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє її права користування займаним житловим приміщенням, тому підлягає задоволенню позов в частині вселення у спірний будинок, зобов'язання відповідачів надати ключі від будинку і не чинити перешкод у користуванні будинком..

Пункт 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює і право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку( квартири), не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім» ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу.

Отже, у разі припинення сімейних відносин з власником будинку колишні члени його сім'ї не втрачають право користування займаним житловим приміщенням. Однак, якщо власник будинку не згоден, щоб ці особи продовжували користуватися жилим приміщенням безоплатно, то вони зобов'язані вносити йому плату за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги у відповідності до тих же правил, що і наймач.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 156 ЖК України , ст.11, 60, 209, 215 ЦПК України,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 і неповнолітню ОСОБА_3 в будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_2 і неповнолітній ОСОБА_3 в користуванні будинком АДРЕСА_1 та надати ключі від вхідних дверей даного будинку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий