Справа №573/2464/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Свиргуненко Ю. М.
Номер провадження 22-ц/788/556/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом, вимоги якого уточнив, просив захистити його законні інтереси і встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки з 01 грудня 2005 року по 17 травня 2014 року, зобов'язати позивачку забезпечити його правом користування житловим приміщенням, а також визнати квартиру АДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволений.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 01 грудня 2005 року по 17 травня 2014 року.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову та про задоволення первісного позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, житловою площею 17,0 кв. м, загальною площею 33,6 кв. м (а. с. 6-11).

Починаючи з 28 квітня 2009 року за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією будинкової книги (а.с. 15-16).

Згідно акту від 20 листопада 2014 року, складеного ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідач за місцем реєстрації, за адресою: квартира АДРЕСА_1 не проживає понад шість місяців. Особисті речі останнього у вказаній квартирі відсутні. 17 травня 2014 року ОСОБА_4 виїхав з даної квартири і мешкає за іншою адресою (а.с.12-13).

У відповідності до довідки депутата Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області з 17 травня по 19 листопада 2014 року ОСОБА_4, проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Як пояснила у судовому засіданні позивачка ОСОБА_3, відповідач зареєстрований і деякий час проживав в її квартирі АДРЕСА_1, на правах квартиронаймача, на підставі договору найму.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 допитаний в якості свідка, пояснив, що з листопада 2005 року по травень 2014 року вони з ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Спочатку вони мешкали в квартирі позивачки, за адресою: АДРЕСА_3. Починаючи з 2007 році вони винайняли будинок, розташований по АДРЕСА_2, де і почали проживати, так як син позивачки одружився і молода сім'я чекала на народження дитини. Після цього ОСОБА_3 поїхала на заробітки в Росію. У 2008 році остання прописала його в своїй квартирі по АДРЕСА_4, щоб він також міг поїхати на заробітки. У Росії вони жили разом у селищі Красновидово, у господарів, де позивачка няньчила дітей. Зароблені гроші він віддавав ОСОБА_3, яку вважав своєю дружиною. На початку 2009 року вони з позивачкою за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, за 7 000 дол. США, з яких 3 500 дол. США дав він. В зазначеній квартирі вони проживали вдвох однією сім'єю до 17 травня 2014 року, коли остання вигнала його.

Зазначені пояснення ОСОБА_4 підтверджують та дещо доповнюють допитані в якості свідків - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Свідчення ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 суд оцінив критично, оскільки вони є суперечливими і за різних факторів не можуть вважатися достовірними.

На початку травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до райвідділу міліції з приводу сварки із співмешканцем ОСОБА_4. Із матеріалів перевірки №1929/1 та постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 09 листопада 2011 року, яка в установленому законом порядку сторонами оскаржувалася, вбачається, що 10 жовтня 2011 року ОСОБА_3 зверталась до Білопільського РВ УМВС України в Сумській області із заявою, в якій просила вжити заходів до свого співмешканця ОСОБА_4, який зловживає спиртними напоями і вчиняє вдома сварки. В ході перевірки було встановлено, що позивачка і відповідач мешкали разом у квартирі АДРЕСА_1, понад три роки. З приводу вказаної квартири, яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Улянівською державною нотаріальною конторою 09 січня 2009 року, належить ОСОБА_3, між останньою і ОСОБА_4 виникали сварки (а.с.168). За результатами розгляду вказаного протоколу місцевим судом, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП.

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч.1 ст.212 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції проаналізувавши матеріали справи, пояснення учасників процесу, покази свідків, керуючись положеннями норм ЦК України, СК України та роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» дійшов правильного висновку щодо доведеності факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 01 грудня 2005 року по 2014 року та обґрунтовано визнав придбану у період спільного проживання сторін спірну квартиру спільною сумісної власністю.

Даний висновок місцевого суду доводами апеляційної скарги не спростовується, остання матеріалами справи не підтверджується і зводиться фактично до переоцінки доказів, що були дослідженні місцевим судом та обґрунтовано покладені в основу рішення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 також не надала будь-яких доказів, які б спростували висновки місцевого суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1, він не може бути позбавлений права користування даним житловим приміщенням, оскільки власник на свій розсуд використовує свою власність, тому рішення місцевого суду і в цій частині є законним і обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 383 ЦК України.

За таких обставин, коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -