Справа № 638/6612/15-ц
Провадження № 2/638/3884/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Виставної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 квітня 2015 року до початку розгляду справи по суті позивач , керуючись ч. 2 ст. 31 ЦПК України, змінила предмет позову та подала позовну заяву про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу одного з батьків, в якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі держави Україна до Федеративної Республіки Німеччини неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір"ю ОСОБА_1, яка гарантує його повернення в Україну, за відсутності згоди батька ОСОБА_2 в період часу з 05 червня 2015 року по 05 грудня 2015 року та надати їй дозвіл на оформлення всіх проїзних документів в компетентних органах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дочки без згоди її батька, надати дозвіл на отримання віз та інших дозволів на в"їзд дитини до Федеративної Республіки Німеччини .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з батьком дитини в зареєстрованому шлюбі ніколи не перебувала. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась їхня з відповідачем дочка - ОСОБА_3 . Після припинення стосунків з відповідачем в 2012 році , дочка проживає з нею, при цьому батько з дочкою спілкується, проводить час, цікавиться життям дитини. Вона планує вивозити дочку для проходження учбових курсів в навчальному закладі "Початкова школа Мері Поппінс" в місті Берліні (Федеративна Республіка Німеччина ) влітку 2015 року , крім того, її мати - бабуся дитини проживає в місті Мюнхен (Федеративна Республіка Німеччина), куди вона також з дитиною планую поїхати в осені 2015 року, саме тому й просить надати дозвіл на виїзд дитини в період часу з 05.06.2015 року по 05.12.2015 року. Крім того, такий період обумовлений тим, що до 2015 року батько безперешкодно надавав дозвіл на виїзд дочки за кордон. В березні 2015 року, коли вона мала намір виїхати по роботі ( працює перекладачем) до Італії, та провести весняні канікули разом з дочкою в Італії, батько відмовився надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. На травневі свята вона по роботі виїздила до Туреччини, звернулась до відповідача з приводу надання нотаріально оформленого дозволу дитині виїхати разом з нею, однак знов отримала відмову без пояснення причин.

В судовому засіданні позивач та її уповноважений представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити , посилаючись на обгрунтування, наведене вище. Додатково позивач пояснила, що відповідач, після її звернення з дійсним позовом до суду, надав нотаріально оформлений дозвіл на виїзд дитини за кордон в період з 05.06.2015 року по 05.08.2015 року, однак при цьому повідомив її про те, що в будь- який момент може цей дозвіл відкликати. Зважаючи на те, що така поведінка відповідача дійсно може мати місце, вона просила надати дозвіл на виїзд дочки до Федеративної Республіки Німеччина в період з 05.06.2015 року по 05.12.2015 року, при цьому зазначила, що дитина не буде весь вказаний період часу знаходиться за кордоном, вона буде повертатися в Україну для продовження навчанні в школі, спілкування з батьком.

Відповідач та його уповноважений представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Свої заперечення мотивує тим, що мати , батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Виїзд дитини за кордон на вказаний період часу позбавить його можливості виконувати батьківські обов"язки. Він також планує відпочити в серпні місяці разом з дитиною в Грузії. Крім того просив звернути увагу суду не той факт, що виїзд дитини планується в той час, коли будуть проходити заняття в навчальній школі . Задумка позивача щодо даної поїздки виключно в її особистих інтересах, а не в інтересах дитини, тому що вона не надала до суду жодного документ а, який підтверджує той факт, що дитина буде проходити навчання.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та пояснила, що управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне надати малолітній дитині дозвіл на виїзд до Федеративної республіки Німеччина без згоди та супроводу батька у вказаний період часу для проходження навчання.

В судове засідання 02 червня 2015 року не з*явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень на позовні вимоги, дійшов наступного.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України , кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач на протязі певного періоду часу проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка - ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження долучена до матеріалів справи). З 2012 року сторони остаточно припинила відносини, дитина проживає разом із матір"ю . Батько приймає участь у вихованні дитини.

Підставою для звернення позивача до суду з дійсним позовом стало те, що відповідач відмовився надати нотаріально оформлений дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон до Федеративної Республіки Німеччини в період часу з 05 червня 2015 року по 05 грудня 2015 року.

Як було встановлено в судовому засіданні, після звернення позивача до суду з даним поз-овом, відповідачем було надано дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки за кордон до Федеративної Республіки Німеччини в період часу з 05 червня 2015 року по 05 серпня 2015 року.

Позивач в судовому засіданні повідомила суд про те, що відповідач попередив її про те, що в будь- який час може цей дозвіл відкликати. Відповідач зазначене не спростував. За вказаних обставин, суд вважає, що предметом розгляду залишається вимога про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі держави Україна до Федеративної Республіки Німеччини неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір"ю ОСОБА_1, яка гарантує її повернення в Україну, за відсутності згоди батька ОСОБА_2 в період часу з 05 червня 2015 року по 05 грудня 2015 року за наявності документів, які підтверджують мету перетинання кордону України.

Позивач має намір вивезти дитину до Федеративної Республіки Німеччини за навчальною програмою, яка надана до матеріалів справи, для ознайомлення дитини з історією та культурою країни . Крім того, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що мати позивача мешкає в Федеративній республіці Німеччина, з наданих позивачем дозвільних документів вбачається, що онука раніше неодноразово виїздила до вказаної країни, та гостювала у бабусі.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 (із змінами та доповненнями).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Позивач в судовому засіданні довела той факт, що поїздка за кордон спрямована на розвиток дитини, на ознайомлення з культурними , національними та історичними цінностями народу іншої країни, має намір виключно для забезпечення інтересів дитини.

Заперечення відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Перешкоди, які чинить батько щодо надання дозволу на тимчасову поїздку дочки за кордон України , свідчать про його неповагу до прав дитини.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-60, 212,214,215, ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.150, 155 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі держави Україна до Федеративної Республіки Німеччини неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір"ю ОСОБА_1, яка гарантує її повернення в Україну, за відсутності згоди батька ОСОБА_2 в період часу з 05 червня 2015 року по 05 грудня 2015 року за наявності документів, які підтверджують мету перетинання кордону України.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх проїзних документів в компетентних органах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд 1 інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особами, які були учасниками процесу, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: І.О.Грищенко