Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/5211/14-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 63 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа орган опіки та піклування Корольовської районної ради м. Житомира про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою заявою. Посилався на те, що його брат ОСОБА_3 тривалий час страждає хронічним психічним захворюванням, з 1976 року спостерігається у лікаря-психіатра, перебуває на обліку в Житомирській обласній психіатричній лікарні №1, за станом здоров»я не може працювати, в 2001 році визнаний інвалідом першої групи безстроково та таким, що потребує постійного догляду, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. На даний час брат проживає з їх матір»ю ОСОБА_2, яка за станом здоров»я не може виконувати обов»язки опікуна. Просив визнати ОСОБА_3 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном над недієздатним ОСОБА_3

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог заявника. Вважає, що зазначене рішення не відповідає інтересам та порушує її права, як інваліда І-ї групи, та права її сина ОСОБА_3 Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які характеризуючі дані щодо особи її сина ОСОБА_3, його поведінки в побуті, способу його життя, місця та умов його фактичного проживання. Зазначає, що заявник тривалий час проживав за кордоном, ні фізичної, ні матеріальної допомоги по догляду за братом їй не надавав, на даний час визнання ОСОБА_3 недієздатним є спробою заявника заволодіти пенсією та майном брата.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до положень ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обов"язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

З матеріалів справи вбачається, що по справі було призначено судово-психіатричну експертизу, за наслідками якої згідно акта від 30 грудня 2014 року встановлено, що ОСОБА_3 з 1976 року і на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїчної шизофренії, з безперервним типом перебігу. Ступінь наявних у ОСОБА_3 психічних розладів в сфері мислення, емоцій, волі, критики за шизофренічним типом, стійкість галюцинаційно-параноїчних переживань на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /а.с.21-22/.

Таким чином, висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_3 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання його недієздатним.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28.03.72 р. "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" справа про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених у ст. 237 ЦПК.

За положеннями ч.2 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3, а тому подання ОСОБА_1 заяви про визнання його брата недієздатним узгоджується з положеннями ч.2 ст. 237 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Орган опіки та піклування зобов'язаний подати до суду подання про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітніх осіб, а також щодо кандидатур опікунів та піклувальників як того вимагають положення ст.60 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Рішенням виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира від 20.01.2015 року №5 затверджено подання органу опіки та піклування Корольовського райвиконкому щодо можливості призначення опікуном ОСОБА_1 над ОСОБА_3 /а.с.30/. На підставі зібраних документів орган опіки та піклування дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 потребує встановлення опіки і заявник може виконувати обов"язки опікуна над своїм рідним братом ОСОБА_3

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 проживає в одній квартирі зі своєю матір"ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, йому належить 1/3 ідеальна частина цієї квартири. ОСОБА_1 також проживає у цьому будинку, в квартирі №23.В суді апеляційної інстанції заявник пояснив, що здійснює обов"язки опікуна, постійно відвідує недієздатного брата у психіатричному закладі, купує все необхідне, сплачує комунальні платежі, має намір забрати брата додому.

Наведені пояснення підтверджені відповідними доказами / а.с.61,62,63,70/.

Матеріалами справи підтверджено, що мати заявника та недієздатного ОСОБА_3 ОСОБА_2, є людиною похилого віку,1930 року народження, та є інвалідом І групи. Згідно довідки МСЕК від 24.07.2012 року - потребує постійного стороннього догляду /а.с.69/. Зазначені обставини виключають можливість здійснювати опікунські обов"язки ОСОБА_2 над своїм недієздатним сином.

Посилання в апеляційному суді ОСОБА_2 на те, що знайдуться інші люди, які будуть виконувати опікунські обов"язки, суд розцінює як намір позбавити опікунства саме заявника, пов"язаний із необхідністю надання їй матеріальної допомоги з боку опікуна.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про відсутність характеризуючих даних щодо особи її сина ОСОБА_3, його поведінки в побуті, способу його життя не стосуються предмету розгляду та не впливають на суть справи.

Посилання на те, що ОСОБА_1 має намір заволодіти пенсією та майном недієздатного брата не підтверджені доказами, а матеріалами справи не доведено наявність порушень закону при встановленні опіки та призначенні опікуна над недієздатним ОСОБА_3 та не доведено, що заявник не належним чином здійснює опікунські обов"язки.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді