АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 637 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Бабко В.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.С., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів за період часу з 15.10.2012 року по 05.11.2014 р. в сумі 105 487,34 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить це рішення змінити, зменшивши розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 105 487,34 грн. до 8 324,36 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09.11.2012 р., з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2012 р. і до повноліття дитини.

На виконання судового рішення позивачці був виданий виконавчий лист № 2-5619 від 21.11.2012 р., який перебуває на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві.

Судом також встановлено, що за період з жовтня 2012 р. по листопад 2014 р. у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 27661,30 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця №1028/22 від 07.11.2014 р.

Згідно ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",- передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд правильно вважав, що доводи представника відповідача про неправомірне нарахування державним виконавцем суми заборгованості по сплаті аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 визнав суму заборгованості, яка зазначена в довідці-розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 01.11.2014 р. № 1028/22 від 07.11.2014 р.

Крім того, судом встановлено, що як останній так і попередні розрахунки заборгованості по аліментам, відповідачем не оскаржувалися.

Таким чином, із урахуванням всіх обставин справи та вимог чинного законодавства, суд першої інстанції правильно вважав, що розмір заборгованості по аліментах, яку зазначає позивачка, відповідає дійсному розміру, оскільки, з боку державного виконавця порушень у нарахуванні аліментів не було. Всі питання щодо погашення заборгованості по аліментах вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, а шляхи вирішення даного питання передбачені вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обгрунтованості позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення спалити аліментів та розрахунку розміру пені, наданого позивачкою, оскільки, такий розрахунок неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства, а саме вирахуваний в розмірі одного відсотка від суми за кожен місяць несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Проте, із висновком суду про задоволення позовних вимог в повному обсязі (щодо розміру суми) стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 105487,34грн. - погодитися не можна з викладених вище підстав.

Так, заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач, зокрема, посилався на те, що гроші на утримання дитини з вересня 2010 р. надавав особисто позивачці, а з липня 2011 р. - перераховував поштою на її адресу, про що надав копії фіскальних чеків; також посилався на те, що з 2012 р. не працює, оскільки, був звільнений за скороченням штату і по даний час офіційно не працює, працевлаштуватися не може, оскільки, йому відмовляють у працевлаштуванні після випробувальних термінів, що у зв»язку із цим у нього важке матеріальне становище.

На вказані обставини також посилався представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За таких обставин та відповідно до вказаної норми СК України, судова колегія вважає, що визначений судом розмір пені є несприйнятним, що з урахуванням викладеного, суму неустойки (пені), стягнуту судом з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 належить зменшити до 30 тис.грн., а в решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, ст.ст.180, 196 СК, колегія суддів, - В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 12.11.2014 р. - змінити, зменшити стягнуту судом суму аліментів з 105487,34 грн. до 30 тис.грн., а в решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :