справа № 489/5329/14-ц
номер провадження 2/489/1550/15
рішення

Іменем україни

28 травня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_7, третіх осіб - Служби у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою

встановив:

У липні 2014 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, після уточнення якого просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй разом з малолітньою дочкою житлову кімнату площею 17,7 кв. м., обладнаної балконом 0,8 кв. м. та малолітньому сину житлову кімнату площею площею 9,5 кв. м., а відповідачу житлову кімнату 12,4 кв. м., обладнаної лоджією 3,8 кв. м.

Протокольно ухвалою суду від 28.05.2015 в якості третьої особи залучено ОСОБА_3, нинішню дружину відповідача, яка з її слів та пояснень представника відповідача проживає в спірній квартирі, а тому рішення суду може вплинути на її права щодо користування квартирою.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача та третя особа - ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечували.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі Свідоцтва про право власності від 01.09.2008, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради на підставі розпорядження від 26.08,2008 № 1803-р, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка їм належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному.

Як пояснив представник позивача у квартирі фактично проживає відповідач, який перешкоджає позивачу та її дітям користуватися власністю.

Доводи представника позивача представник відповідача не оспорював. Водночас, вказував на те, що позивача зверненням до суду намагається примусити відповідача розпорядитися квартирою, яка є їхньою спільною власністю.

Із змісту позову видно, що позивач просить виділити їй для проживання разом з малолітніми дітьми дві житлові кімнати площею 17,7 кв. м., обладнаної балконом 0,8 кв. м., та площею 9,5 кв.м, а відповідачу ОСОБА_7 - житлову кімнату площею 12,4 кв. м., з лоджією 3,8 кв.м.

На визначенні порядку користування іншими приміщеннями - кухнею, коридором, вбиральнею, коридором, ванною кімнатою та двома вбудованими шафами в позові не вказано.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення (частина друга статті 16 ЦК України).

У відповідності до частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу статі 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Згідно постанови виконавчого комітету Миколаївської обласної ради та претензії обласної ради професійних спілок від 23.01.1992 № 4 «Про норми жилої площі в Миколаївській області» потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, що забезпечені жилою площею не більше 7 кв. м. на одну особу в містах області. Рівень середньої забезпеченості встановлено у розмірі 8,6 кв. м.

Таким чином, кімната, яку позивач пропонує виділити у користування відповідачу, відповідає вимогам статті 63 ЖК України і може бути предметом окремого договору найму жилого приміщення.

У зв'язку із цим та враховуючи, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування трикімнатною квартирою, яка є їхньою спільною власністю, вимоги в частині визначення порядку користування житловими кімнатами, який не порушує прав та інтересів відповідача, підлягає задоволенню.

Доводи відповідача та третьої особи, що порядок користування квартирою призведе до порушення прав третьої особи, як нинішньої дружини відповідача, суд вважає безпідставними.

Як встановлено судом ОСОБА_7 зареєстрована за іншою адресою, а при вселенні в спірну квартиру дозволу у позивача не отримувала тим самим порушила права позивача, як власника.

Так як про встановлення порядку користування іншими приміщеннями позивач не просила, відповідно такі приміщення, які мають допоміжний характер, підлягають залишенню сторонам в спільному користування

У частині стягнення з відповідача витрат, понесених на оплату правової допомоги в сумі 3600,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 205 від 20.05.2014, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За таких обставин, з урахуванням тривалості судових засідань по справі, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 365,40 грн. (1218х40%/60х45).

Понесені позивачем витрати на оцінку нерухомості в сумі 600,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають оскільки позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, яка оцінки не потребує.

Відповідно статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, яка належить сторонам на праві спільної часткової власності шляхом виділення у користування:

- ОСОБА_4, разом з малолітньою ОСОБА_6, житлової кімнати площею 17,7 кв. м., обладнаної балконом 0,8 кв. м.;

- малолітньому ОСОБА_5 - житлової кімнати № 5, площею 9,5 кв. м.;

- ОСОБА_7 - житлової кімнати площею 12,4 кв. м., обладнаної лоджією 1,9 кв. м.;

Інші приміщення - коридор, вбиральню, ванну кімнату, дві вбудовані шафи та кухню залишити в загальному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) та витрати на правову допомогу в сумі 365,40 грн. (триста сорок п'ять гривень 40 коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 31.07.2014, а саме арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але були відсутні при проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 02.06.2015.