Провадження №22-ц/784/427/15
Головуючий першої інстанції Агєєва Л.І.
Категорія: 5 Суддя-доповідач апеляційного суду Леванчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання: Романенко Ю.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И Л А :

6 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Позивач зазначала, що їй на підставі договору дарування від 25 грудня 2007 року належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Інша частина квартири належить відповідачу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2011 року та рішенням апеляційного суду від 27 грудня 2011 року був визначений порядок користування спірною квартирою між нею та відповідачем.

Однак, відповідач самовільно замінила вхідні двері та відмовляється надати доступ до квартири. Більше того, вселила у виділену в користування позивачу кімнату інших осіб, чим порушує, на думку позивача, її право власності.

Посилаючись на викладене, позивач просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом зобов'язання надати ключі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання надати ключі від цієї квартири.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просив рішення скасувати і ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 321, 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, власник майна, у спосіб визначений законом, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачу та відповідачу належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 27 грудня 2011 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та за зустрічним позовом ОСОБА_4 про визначення порядку користування вказаною квартирою. Встановлено наступний порядок користування квартирою. У користування ОСОБА_5 виділено житлову кімнату площею 17,2 кв. м з лоджією площею 2,1 кв. м, а у користування ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 10,2 кв. м. У спільному користуванні співвласників залишені коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната та кладова.

У жовтні 2013 року позивач зверталася до ЖЕК № 2 «Бриз», КП «Миколаївводоканал», ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та ПАТ «Миколаївгаз» із зверненнями, в яких посилалася на перешкоди з боку відповідача у користуванні належною їй частиною квартири. Зокрема, на заміну вхідних дверей та відсутність внаслідок цього доступу до квартири.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив права і обов'язки сторін, відповідні їм правовідносини та згідно з положеннями статей 321, 391 ЦК України, дійшов висновку про те, що з вини відповідача позивач не може в повній мірі реалізувати права користування та розпорядження належною їй частиною квартири. Тому, порушене право позивача як власника підлягає захисту у заявлений нею спосіб. У зв'язку з чим, обґрунтовано ухвалив рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, є правобезпідставними доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. При цьому, відповідач не надала належних і допустимих доказів на спростування висновків суду.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач постійно на території України не проживає, оскільки ці обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права користування та розпорядження належною позивачу часткою в праві власності на нерухоме майно.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки не мають правового підґрунтя.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді: