Провадження №2/761/360/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарях Булах Л.В., Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н ОВ И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовною заявою до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - третя особа) про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка була матір'ю позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить нежиле приміщення АДРЕСА_1. Позивач звернулась до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва. Враховуючи те, що спадкоємцем за законом є ОСОБА_1, вона звернулась до суду з позовом, відповідно якого просять визнати за нею право власності на нежиле приміщення АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні, яке відбулося 04.02.2015 року, представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, направив на адресу суду пояснення по справі, відповідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не дотримано встановленого діючим законодавством порядку та не надано доказів про порушення відповідачем будь-яких прав позивача. Крім того, просить слухати справу у відсутність представника відповідача.

Представник третьої особи в судові засідання не з'являвся, направив на адресу суду пояснення по справі, відповідно яких просить розглянути справу на розсуд суду та за відсутності представника Головного управління юстиції у м. Києві.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи №323 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1, актовий запис №21330 (а.с. 5).

Свідоцтвом про народження від 05.02.1965 року, Серія НОМЕР_2, актовий запис №2 підтверджується те, що ОСОБА_2 була матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 06.11.2007 року, видане на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 06.11.2007 року № 1439-В, нежиле приміщення АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

З матеріалів спадкової справи №323 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 27.04.2010 року та повторно 16.04.2014 року позивач звернулась до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 31-зворот, 50).

Разом з тим, листом №1165/02-14 від 16.04.2014 року, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, оскільки померла за життя не оформила своїх прав на вищезазначене нежиле приміщення і право власності на нього так і не виникло (а.с. 6).

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №40060 (И-2014) від 05.09.2009р., по нежитловому фонду за адресою АДРЕСА_1, на праві власності не реєструвалось (а.с. 55).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно №32194226 від 14.01.2015 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо об'єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК Українивизначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_2, шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України- 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК Україниз дня смерті), та не здійснювала відмову від прийняття спадщини. Позивач довела належними та допустимими доказами наявність свого права власності на нежиле приміщення АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на нежиле приміщення АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення № 1 (групи нежилих приміщень № 92 "а"), загальною площею 22,40 кв. м., що розташоване в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: