22-ц/775/631/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.,

при секретарі Кравцові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за заявою Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про скасування судового наказу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на змінений судовий наказ Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судовим наказом Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2н/264/165/2015 від 17.02.2015р. (справа № 264/885/15-ц) стягнуто з ПрАТ «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 3533,40грн.; стягнуто з ПрАТ «Азовелектросталь» в дохід держави судовий збір в розмірі 121,80грн.

03.04.2015р. тим же судом за заявою ПрАТ «Азовелектросталь» змінено вищевказаний судовий наказ в частині прізвища стягувача (заявника) - стягнуто з підприємства (боржника) на користь ОСОБА_4 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з серпня 2014 року по жовтень 2014 року у розмірі 3533,40грн., а також в дохід держави - судовий збір в розмірі 121,80грн.

В апеляційній скарзі боржник ПрАТ «Азовелектросталь», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати змінений судовий наказ від 03.04.2015р.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_4, який заперечував проти апеляційної скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених належним чином про дату і час розгляду справи представника прокуратури Іллічівського району міста Маріуполя і ПрАТ «Азовелектросталь», дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судовий наказ - скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 -1 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 цього Кодексу.

Розглядаючи заяву ПрАТ «Азовелектросталь» і змінюючи судовий наказ із виданням нового наказу від 03.04.2015р. про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованості по заробітній платі, суд виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з утворення заборгованості підприємства перед працівником ОСОБА_4 по нарахованій і невиплаченій заробітній платі в сумі 3533,40грн., що охоплюються положеннями п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, за якими може бути видано судовий наказ про стягнення цієї грошової суми на користь заявника.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Частиною 2 ст. 95 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно матеріалів справи, до суду із заявою про видання судового наказу звернувся прокурор Іллічівського району м. Маріуполя в інтересах працівника ПрАТ «Азовелектросталь» - ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги щодо неповноважності прокурора здійснювати таке представництво інтересів ОСОБА_4 шляхом звернення в інтересах останнього із заявою про видачу судового наказу не є ґрунтовними, оскільки положення ст. 45 ЦПК України і ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-12 із змінами, діючими на час подання заяви про видачу судового наказу, визначають підстави представництва в суді інтересів громадянина, як от: неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Аналогічне визначення підстав для представництва прокурора інтересів громадянина міститься у положеннях ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» із змінами, внесеними Законом № 77-VIII від 28.12.2014р.

ОСОБА_4 підпадає під визначення цього кола осіб, бо є інвалідом 3 групи з дитинства, отримувачем відповідної пенсії (посвідчення № НОМЕР_1 від 05.08.2009р.), що підтверджує обмежені фізичні можливості (вади слуху і мовлення), в чому пересвідчився суд апеляційної інстанції, і матеріальні спроможності самостійного здійснення ним повного спектру своїх процесуальних прав, в тому числі отримати кваліфіковану допомогу юриста.

Тож, прокурором, з наданням суду відповідних доказів щодо особи ОСОБА_4, в достатньому обсязі обґрунтовані підстави для представництва інтересів цього громадянина в суді у відповідності зі ч. 2 ст. 45 ЦПК України, що втілено в ініціативу прокурора подання заяви про видання судового наказу щодо стягнення заборгованості перед цим працівником.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Як вбачається зі справи, 03.04.2015р. видано змінений судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_4 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 3533,40грн.

Втім, у справі відсутні відомості бухгалтерського підрозділу ПрАТ «Азовелектросталь» щодо нарахованої і невиплаченої заробітної плати перед працівником ОСОБА_4 за період з серпня по жовтень 2014 року у вказаному розмірі, що свідчили б про неоспорення роботодавцем цієї суми заборгованості.

За роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа у абз. 4 п. 5 постанови від 23.12.2011р. N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»: за змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей 58 і 59 ЦПК щодо належності та допустимості доказів.

Однак, прийнятий судом змінений наказ, всупереч наведеним роз'ясненням, грунтується на здобутих у не процесуальний спосіб відомостях: таблиці (а.с. 8), що не має жодних ідентифікуючих реквізитів підприємства із засвідченням відповідною посадовою особою, а також не узгоджується із сумою заборгованості - 9000грн., вказаної в заяві ОСОБА_4, спрямованої на адресу прокурора (а.с. 4).

Таким чином, зважаючи на необґрунтованість заявленої матеріально-правової вимоги відповідними документами, що підтверджували б наявність суб'єктивного права у заявника, наявні ознаки виникнення спору про право. І зміст апеляційної скарги ПрАТ «Азовелектросталь» підкреслює те, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником зі сплати боргу по зарплаті.

З огляду на вимоги цивільного процесуального закону і роз'яснення у п. 9 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14, розв'язання вимоги про стягнення заборгованості по зарплаті в форматі наказного провадження неможливе - така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відтак, суд в стадії ухвалення зміненого судового наказу від 03.04.2015р. дійшов помилкового висновку про наявність умов безспірності вимог заявника та не зважив на те, що між сторонами виник спір, який має бути вирішений за їх участю у судовому засіданні, з наданням та дослідженням доказів, як на підтвердження, так і на заперечення вимог.

Наведене є підставою згідно із ч. 1 ст. 309 -1 ЦПК України для скасування судового наказу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03.04.2015р.

Керуючись ст.ст. 307, 309-1 ЦПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» задовольнити частково.

Судовий наказ Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року скасувати.

Роз'яснити стягувачеві, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.А.Попова

Судді Т.Г.Ігнатоля

О.М.Пономарьова