Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1881/14-ц Головуючий у 1-й інст. Романюк Ю. Г.
Категорія 27 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.

Микитюк О.Ю.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним та за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гульської сільської ради про визнання недійсним договору іпотеки житлового будинку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року, -

встановила:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.08.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та відповідачем було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2006 року. З 29.05.1999 року по 06.08.2014 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Останній, як один із подружжя, є співвласником іпотечного майна. Згоди на укладання договору іпотеки не надавав. Просила визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений 14.08.2006 року державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за № 3-1072.

ОСОБА_3, залучений до участі в справі в якості третьої особи, звернувся до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2003 року народження. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з під час перебування в шлюбі з гр. ОСОБА_2 вони придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 11.09.2014 року його було залучено до участі у справі в якості третьої особи. Під час ознайомлення з матеріалами справи йому стало відомо, що ОСОБА_2 без його згоди 14 серпня 2006р. отримала кредит у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та передала в іпотеку Банку житловий будинок по АДРЕСА_1 що є їх спільною власністю. Просив визнати недійсним договір іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 14.08.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заявлених позовів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року та ухвалити нове про задоволення його позову. Посилається на порушення судом норм матеріального права.

ОСОБА_2 рішення суду про відмову їй у позові не оскаржувала, тому в цій частині рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року не переглядається.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що з 29.05.1999 року по 06.08.2014 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.07.2006 року ОСОБА_2, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, придбала житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 14.08.2006 року нею було укладено кредитний договір з АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль». В цей же день ОСОБА_2 уклала з Банком договір іпотеки, предметом якого є будинок АДРЕСА_1 Вказаний житловий будинок передано ОСОБА_2 в іпотеку без згоди ОСОБА_3

Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Нормами ч. 3 ст. 5 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі й реєстрації права власності на неї як окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

За таких обставин, коли спільне сумісне майно подружжя передано в іпотеку без згоди одного з подружжя, що є порушенням вимог ст.ст.65 СК України, 578 ЦК України, ч.2 ст.6 ЗУ "Про іпотеку", такий договір підлягає визнанню недійсним.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 в зв'язку з ненаданням позивачем доказів, зокрема, рішення суду про визнання будинку АДРЕСА_1 який є предметом іпотеки, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Такий висновок суду не узгоджується з приписами сьомої та восьмої глави Сімейного Кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення його позову і визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 14.08.2006 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в Постанові судової палати у цивільних справах № 6-96цс13 від 30 жовтня 2013 року.

Частиною першою ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно, сплачений ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 365,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів в розмірі по 182,70 грн. з кожного.

Усна заява представника ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про застовування судом ч. 5 ст.1057-1 ЦК України не підлягає задоволенню з тих підстав, що накладення арешту на майно, яке було предметом застави, є правовим наслідком недійсності кредитного договору. Сторони не ставили питання про визнання недійсним кредитного договору, предметом спору, який вирішувався в даній справі є договір іпотеки.

Крім зазначеного, частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільному майні не виділені в натурі та не зареєстровані як окремі об'єкти нерухомості.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року скасувати в частині відмови у позові ОСОБА_3. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити .

Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 3-1072.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 182,70 грн. судового збору з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: