Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Краснокутського комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії; за позовом Краснокутського комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих безобліковим використанням води, за касаційною скаргою комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 12 травня 1987 року № 94 йому було надано дозвіл на проведення водопроводу до вказаного житлового будинку. Відповідно до отриманого дозволу ним був проведений водопровід до житла.

У жовтні 2013 року, на його думку, через незаконні дії працівників комунального підприємства «Джерело» щодо нарахування боргу його будинок був відключений від мережі централізованого водопостачання, і йому було нараховано за безоблікове використання питної води борг в сумі 5 760 грн 72 коп.

При цьому звертав увагу на те, що з відповідачем у договірних відносинах щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення перебуває лише з 03 вересня 2013 року і саме з цього часу він сплачував кошти за користування питною водою за встановленими договором тарифами. У вказаному будинку він не проживає з 1997 року та питну воду не використовує, оскільки мешкає за іншою адресою. Крім того, сам факт безоблікового використання води не зафіксований та не підтверджується доказами.

У січні 2014 року Краснокутське комунальне підприємство з водопостачання та водовідведення «Джерело» звернулося до суду із позовом до відповідача та просило стягнути з останнього збитки, завдані безобліковим використанням води, в розмірі 5 760 грн 72 коп. та витрати на відключення від системи водопостачання в сумі 665 грн 27 коп.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21 травня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» щодо відключення домоволодіння АДРЕСА_1 незаконними.

Зобов'язано комунальне підприємство з водопостачання та водовідведення «Джерело» підключити домоволодіння АДРЕСА_1 до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення.

У задоволенні позовних вимог Краснокутського комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заявлених ним позовних вимог, а позовні вимоги комунального підприємства задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

На підставі дозволу, наданого рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 12 травня 1987 року № 94, ОСОБА_3 приєднався до системи централізованого комунального водопостачання.

У вересні 2013 року працівниками комунального підприємства «Джерело» за зазначеною адресою було виявлено підвідний водопровід, який підключено до водогону підприємства, в результаті чого було складено акт.

Згідно з актом про безоблікове використання питної води комунальне підприємство «Джерело» провело розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби за останній місяць з урахуванням діаметру труби 15 мм та площі в розрізі труби.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позову комунального підприємства «Джерело», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження безоблікового використання ОСОБА_3 води. При цьому суди дійшли висновку, що дії комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» щодо відключення домоволодіння є незаконними, оскільки не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства України.

Однак погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не може виходячи із наступного.

Статтею 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" (далі - Закон) визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах державного управління і регулювання відносин у сфері питної води та питного водопостачання, додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання.

Згідно зі статтею 19 Закону укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов'язковим. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Відповідно до п. 3.2 вказаних Правил водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Враховуючи наведене, колегія суддів звертає увагу, що безолікове водовикористання це не тільки самовільно приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення, а й самовільне користування ними.

Зазначені обставини залишилися не встановленими судами попередніх інстанцій.

Крім того, встановивши, що ОСОБА_3 приєднався до системи централізованого комунального водопостачання, суди не зазначили, на підставі яких доказів вони дійшли зазначених висновків.

При цьому згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, на зазначені обставини не звернув уваги, не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова