Провадження № 22-ц/780/2893/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 1 27.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів Журби С.О., Суханової Є.М.

При секретарі Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4, 17 лютого .2009 року склав заповіт , яким заповів усе своє майно ОСОБА_3, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідач є дружиною ОСОБА_4, яка на момент його смерті вважалася непрацездатною особою, що зумовлено її пенсійним віком, тому вона успадковує, незалежно від змісту заповіту, половину всього майна, яке належало ОСОБА_4 на момент його смерті.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2013 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель і споруд, у порядку спадкування за заповітом.

Як зазначає позивач, у них з відповідачем відсутня згода щодо поділу будинку в натурі , тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Об'єктами права спільної часткової власності сторін, що підлягають поділу, є: житловий будинок, що має розмір житлової площі 34,5 кв. м., зазначений під літ. «А», сарай - літ. «Б», погріб - літ. «В», вбиральня - літ. «Г», сарай - літ. «Д»,

гараж - літ. «Е», колодязь - № 1, огорожа, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просила поділити в натурі житловий будинок, на відокремлені частини житлового будинку, та господарські споруди, що відповідають розміру 1/2 частки кожної із сторін . Стягнути із відповідача судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2013 року призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 січня 2014 року № 8076 запропоновано три варіанти поділу спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами ( а.с. 39-70).

Запропоновані експертом варіанти розподілу спірного будинку та його переобладнання погоджено з відповідними службами Києво-Святошинського району Київської області, які не заперечують проти запропонованих експертом варіантів поділу спірного будинку.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2014 року - позов задоволено .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 50/100 частини будинку АДРЕСА_1 та виділено їй у власність

приміщення 1-4 площею 8,4 кв.м. , 1-5 - площею 13 кв.м. , 1/2 частини огорожі, гараж (літ. Е) , а всього на суму 96 729 гривень.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 50/100 частин будинку АДРЕСА_1 та виділено їй у власність приміщення: 1-1 площею 7,5 кв.м. , 1-2 - площею 3,7 кв.м. , 1-3 площею 13,1 кв.м. , 1/2 частини огорожі, сарай (під. літ Б) вбиральня (під. літ. Г), сарай (літ. Д), колодязь (№1), погріб (під літ. В) , а всього на суму 96 179 гривень.

Зобов»язано ОСОБА_3 зробити прибудову 1-6 площею 8, 6 кв.м. .

Зобов»язано ОСОБА_2 зробити прибудову 1-7 площею

5, 7 кв.м. Витрати за переобладнання покладено на сторони.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 275 грн. різницю в ідеальних частках. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 850 грн. витрат за проведення будівельно-технічної експертизи, 702,95 грн судового збору, а всього 3 552 ,95 грн .. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 261 гр. 59 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року скасовано , справа направлена на новий апеляційній розгляд .( а.с. 216-218) .

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви ,з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду , Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних и кримінальних справ зазначив, що задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з технічної можливості поділу спірного будинку та вважав найбільш доцільним другий варіант, запропонований експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи, як найбільш наближений до ідеальних часток сторін у праві власності на будинок та який потребує найменших затрат на переобладнання.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд ;виходив із того, що висновок експертизи, на підставі якого проведено поділ спірного будинку в натурі, не можна вважати належним, оскільки у матеріалах цієї експертизи відсутні схема розташування та схема поділу між сторонами цих споруд, а також немає дозволу органу влади на заплановані переобладнання та перепланування.

Проте , апеляційний суд дійшов до таких висновків з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою ; АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4( а.с. 16-20) .0

Спірний будинок з господарськими будівлями і спорудами, належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частині.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України, є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності на вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За відсутності згоди співвласників про поділ майна це питання вирішується судом.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8076 від 28 січня 2014 року , проведеної експертом незалежного інституту судових експертиз Стасюк М.Ю., запропоновано три варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. ( а.с. 39-69).

Відповідно до висновку експерта дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в цінах на час складання висновку становить ( з урахуванням земельного компоненту ) -247 968 грн., без урахування земельного компоненту - 192 908 грн .( а.с. 65) .

Запропоновані експертом варіанти розподілу спірного будинку та його переобладнання погоджено з відповідними службами Києво-Святошинського району, які не заперечують проти запропонованих експертом варіантів розподілу спірного будинку.

Відповідно до другого варіанту розподілу будинку, визначеному експертом , вартість 1/2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , до якої входять наступні приміщення -

1-4 площею 8,4 кв.м. , 1-5 площею 13 кв.м. , 1/2 частини огорожі, гараж (літ. Е) становить 96 729 грн складає 50/100 частини від всього домоволодіння.

Вартість іншої 1/2 спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , до якої входять наступні приміщення -

1-1 площею 7,5 кв.м., 1-2 площею 3,7 кв.м. , 1-3 площею 13,1 кв.м. , 1/2 частини огорожі, сарай (під. літ Б) вбиральня (під. літ. Г), сарай (літ. Д), колодязь (№1), погріб (під літ. В) становить 96 179 грн , що складає 50/100 частини від всього домоволодіння. ( а.с. 63, 69).

Згідно із запропонованим варіантом розподілу будинку між співвласниками у відповідності з їх ідеальними частками необхідно виконати наступні види ремонтно-будівельних робіт для переобладнання будинку на дві окремі ізольовані квартири:

- співвласнику, якому виділяються приміщення 1-4 площею 8,4 кв.м., 1-5 площею

13 кв.м., 1/2 частини огорожі, гараж (літ. Е) зробити прибудову 1-6 площею 8, 6 кв.м. ;

- співвласнику, якому виділяються приміщення 1-1 площею 7,5 кв.м., 1-2 площею

3,7 кв.м., 1-3 площею 13,1 кв.м. , 1/2 частини огорожі, сарай (під. літ Б) вбиральня (під. літ. Д), сарай (літ. Д), колодязь (№1), погріб (під літ. В) - зробити прибудову 1-7 площею 5, 7 кв.м. ..

Переобладнання спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з одноквартирного в двоквартирний можливе за умови розроблення і затвердження у встановленому законом порядку відповідними службами і установами проектно-кошторисної документації на переобладнання будинку на підставі розробленого завдання на проектування з вибором матеріалів для влаштування перегородок та внутрішніх дверних блоків співвласниками будинку.

Відповідно до рішення виконкому Боярської міської ради № 22/5 від 08 квітня 2014 року « Про погодження висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 8076 від 28 січня 2014 року» погоджено варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 у відповідності до часток співвласників 1/2 та 1/2 з урахуванням прибудов , які викладені в дослідницькій частині висновку . Затвердження найбільш прийнятного варіанту розподілу будинку визначити судом» ( а.с. 85).

При розподілі спірного будинку на частини, суд вірно прийшов до висновку , що найбільш доцільним для розподілу є другий варіант, запропонований експертом, оскільки такий варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін в праві власності на будинок та потребує найменших затрат на переобладнання, і стягнення різниці за ідеальні частки є незначними .

Відповідно до ст 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх ;підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з»ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов»язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Як видно з матеріалів справи , висновок експерта , та рішення виконкому щодо погодження висновків експерта , відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України,є належними і допустимими доказами , оскільки будівельно-технічна експертиза проводилася відповідно до обраних експертом методик та з фактичним виїздом експерта на місце дослідження об'єкту, будь-яких спростувань цього висновку , або інших варіантів розподілу будинку сторонами не надано , і прийняття висновку експерта для вирішення спору є обґрунтованим. Правильним є висновок суду , про належність і допустимість рішення виконкому про затвердження висновків експерта щодо розподілу будинку,оскільки запропоновані експертом варіанти розподілу спірного будинку та його переобладнання погоджено з відповідними службами Києво-Святошинського району Київської області, які не заперечують проти запропонованих експертом варіантів поділу спірного будинку , а відповідно до вимог ст.152 ЖК України , форма і зміст дозволу виконкому місцевої ради не регламентовані., а тому підстави вважати погодження виконкому невідповідним,відсутні.

Суд розподіливши будинок між співвласниками відповідно до другого варіанту експертизи , вірно стягнув з позивача на користь відповідачки 275 гр., як різницю в ідеальній частці.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.10,11ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ відбувається на засадах змагальності та диспозитивності, які, зокрема щодо доказів, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , відповідає фактичним обставинам справи , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ,308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 14 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді