УХВАЛА

23 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Колодійчука В.М., Амеліна В.І., Коротуна В.М., Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, Житлово-будівельного кооперативу «Виноградар-2» про визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_8, третя особа - Житлово-будівельний кооператив «Виноградар-2», про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй в користування кімнату площею 12,4 кв. м., а ОСОБА_6, ОСОБА_9 - кімнати 14 кв. м та 17,4 кв. м, залишити у загальному користуванні коридор, ванну кімнату, вбиральню, кухню та лоджію, зобов'язати ОСОБА_6 не чинити їй перешкоди у користуванні ј частиною спірної квартири та зобов'язати ЖБК «Виноградар-2» розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 за вказаною вище адресою, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 43,8 кв. м, належить їй на праві власності на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 грудня 2005 року.

Окрім неї у житловому приміщенні зареєстровані також її сестри ОСОБА_6 та ОСОБА_9.

Посилаючись на те, що на даний час між нею та відповідачами склалася конфліктна ситуація, у зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо користування спірним житлом, а також на те, що вона не має іншого житлового приміщення і їй доводиться його орендувати, просила позов задовольнити.

У вересні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 подали зустрічний позов, у якому просили в порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_9 - на 1/4 частини спірної квартири, посилаючись на те, що вони своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після їх матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проте не оформили свої частки через суперечки між ними.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_8 до ЖБК «Виноградар-2» про розділ особового рахунку між співвласниками залишено без розгляду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2014 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_8 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про визнання права власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно, що складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно, що складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_8 про визначення порядку користування жилим приміщенням скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, яким виділено у користування ОСОБА_8 житлову кімнату площею 12,4 кв. м, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 - дві житлові кімнати, площею 14,0 кв. м та 17,4 кв. м.

Коридор площею 10,9 кв. м, ванну кімнату площею 2,9 кв. м, вбиральню площею 1,2 кв. м, кухню площею 8,3 кв. м та лоджію площею 3,1 кв. м залишено у спільному користуванні сторін.

У решті судове рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ЖБК «Виноградар-2» про визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_8, третя особа - ЖБК «Виноградар-2», про визнання права власності з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, від 20 серпня 2014 року, від 25 червня 2014 року, від 26 листопада 2014 року, від 2 вересня 2014 року, ухвалених за результатом розгляду, на його думку, аналогічних справ, де по-іншому застосована норма матеріального права, а саме: ст. 358 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України», під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Наведені заявником доводи не містять ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, яке полягає у різному тлумаченні судом змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин, які згідно вимог вищенаведеної норми не є підставами для перегляду судового рішення.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає, що справа не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, Житлово-будівельного кооперативу «Виноградар-2» про визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_8, третя особа - Житлово-будівельний кооператив «Виноградар-2», про визнання права власності, за заявою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.М. Колодійчук В.І. Амелін Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун Д.О. Остапчук