У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Майстер» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, зобов'язання повернення трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що наказом Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Майстер» (далі - ТОВ «Сервіс Майстер») від 13 липня 2012 року № 1-к її прийнято на роботу на посаду директора. Наказом від 07 лютого 2014 pоку № 7-к її звільнено з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

24 лютого 2014 року вона в усній формі звернулася до директора ТОВ «Сервіс Майстер» Гетьманського O.I. про видачу їй трудової книжки, на що отримала відмову, з посиланням на те, що при звільненні не був закритий обхідний лист. 27 лютого 2014 року вона письмово звернулася із заявою до ТОВ «Сервіс Майстер» про видачу трудової книжки, однак відповіді не отримала.

Просила зобов'язати відповідача видати їй належним чином оформлену трудову книжку, стягнути середній заробіток за час затримки її видачі у розмірі 24 011 грн 64 коп. та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня

2014 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Судами встановлено, що наказом ТОВ «Сервіс Майстер» від 13 липня 2012 року № 1 ОСОБА_4 прийнято на роботу на посаду директора ТОВ «Сервіс Майстер» на підставі протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Сервіс Майстер» від 06 липня 2012 року (а. с. 30).

Наказом ТОВ «Сервіс Майстер» від 07 лютого 2014 року № 7-к ОСОБА_4 звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі поданої нею заяви від 24 січня 2014 року. З наказом про звільнення позивачка ознайомлена 07 лютого 2014 року (а. с. 31−32).

27 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «Сервіс Майстер» із заявою про направлення їй трудової книжки (а. с. 8−9).

19 березня 2014 року позивачка зверталася до прокуратури Подільського району м. Києва з вимогою про проведення перевірки та захисту її прав у зв'язку з неправомірною відмовою відповідача у видачі їй трудової книжки; 21 березня 2014 року з відповідною заявою звернулася до Територіальної державної інспекції з питань праці м. Києва (а. с. 11, 14).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала у ТОВ «Сервіс Майстер» на посаді директора за сумісництвом, що підтверджено копією трудової книжки (а. с. 50) та про що сама вона зазначала у заявах від 27 лютого, 19 та 21 березня 2014 року (а. с. 11, 14).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 pоку за № 110 (зі змінами) на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

Згідно з п. 9 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції та Міністерством фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року № 76 запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки основне місце роботи позивачки - фахівець відділу маркетингу в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лагуна Коуст» згідно з наказом від 01 квітня 2011 року № 78к (а. с. 50). Доказів передачі трудової книжки ТОВ «Сервіс Майстер» матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.