АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача СтрижеусаА.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника заявника Свинар М.Ю.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» - Пономаренко Євгена Олександровича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/29276/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/2333/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Курило А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, порушеного за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2010 року у цивільній справі № 2-2180/1/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивував тим, що ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником права вимоги по кредитному договору, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року в задоволені заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про заміну сторони виконавчого провадження, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представником ПАТ «Дельта Банк» -Пономаренко Є.О. подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ПАТ «Дельта банк» про заміну сторони виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2010 року № 2-2180.

Зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні вищевказаної ухвали було порушено норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» Свинар М.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2010 року, було солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «УкрСиббанк».

На виконання вказаного рішення суду, 12 жовтня 2010 року було видано виконавчий лист.

08 грудня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в результаті чого ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами в тому числі і за зобов'язаннями, які виникли з договору № 0 про надання споживчого кредиту ОСОБА_5 у зв'язку з чим ПАТ «Дельта банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за виконавчим листом № 2-2180 від 12 жовтня 2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що передання ПАТ «УкрСиббанк» своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами не є правонаступництвом. Крім того, право вимоги вже було реалізоване, виконавче провадження відкрито.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не ґрунтується на нормах матеріального права.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він змінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частині п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-122 цс 13 від 20 листопада 2013 року, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суддів України.

Проте, суд першої інстанції вказаного не врахував, чим порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, та не правильно застосував норми матеріального права ст.ст. 512, 514 ЦК України та частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звернутись до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, колегія суддів постановляє нову ухвалу про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» - Пономаренко Євгена Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 скасувати та постановити нову ухвалу, наступного змісту.

Змінити стягувана - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» - у виконавчому провадженні ВП № 23218274 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 646 632 гривні 02 копійки, на Публічне акціонерне товариство «Дельта банк».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: