АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/974/15-ц
Номер провадження №22 -ц/791/1312/15 Головуючий в І інстанції Ратушна В.О.
Категорія: 5 Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 19 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Стародубця М.П.

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов?язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, зазначаючи, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1. Добросусідські відносини між ними не склались, постійно виникають конфліктні ситуації з приводу користування огорожі між земельними ділянками.

В 2007 році ОСОБА_2 зверталася до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення спірної огорожі ,відновлення межових знаків, встановлення сервітуту, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.10.2010 року її позов був задоволений, однак рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2010 року вказане рішення суду скасоване і ухвалене нове, яким ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявлених вимог. Рішення суду в частині встановлення земельного сервітуту доповнено, вказано, що ОСОБА_2 має право користуватися земельною ділянкою ОСОБА_3 один раз на рік у вересні місяці, попередивши про це останню.

Не звертаючи увагу на зазначене судове рішення, яким було роз'яснено про недоцільність знесення огорожі між будинками АДРЕСА_1, яка розташована на земельній ділянці позивачки, відповідачка самовільно демонтувала кам'яну огорожу та встановила новий металевий паркан з порушенням земельних меж та всупереч висновків суду.

Посилаючись на те, що відповідачка добровільно відмовляється відновити старий кам'яний паркан, своїми протиправними діями знищила належне їй майно та встановила новий паркан на її земельній ділянці, позивачка просила відновити порушене право шляхом демонтажу за рахунок відповідачки самовільно встановленого нею металевого паркану на земельній ділянці, що перебуває у її, позивачки, користуванні та розділяє житлові будинки АДРЕСА_1; відновити незаконно зруйнований паркан на межі їхніх будників на існуючому фундаменті, який розташований на відстані 0,4-0,45 см. від зовнішньої стіни будинку відповідача - житлового будинку № 141, довжиною 13 метрів, товщиною 30-45 см., стягнути судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, прийнятого з порушенням норм матеріального і процесуального права, на підставі неповного дослідження судом доказів та встановлення обставин справи.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, діюча від імені ОСОБА_3, доводи апелянта не визнає, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідачка, незважаючи на висновки судового рішення, самовільно без будь-яких правових підстав, знесла належний позивачці бутовий паркан і самовільно встановила новий з сітки рабиці в металевій оправі, перенісши межу в бік позивача, чим здійснила останній перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме бутовою огорожею.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власницею 40/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 іншим співвласником є ОСОБА_5 Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 432,2 кв.м., порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не визначений, правовстановлюючих документів на земельну ділянку співвласники не мають.

ОСОБА_2 на праві власності належить 64/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці площею 358 кв.м., належній їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.01.2005 року, виданого на підставі рішення Херсонської міської ради №656 від 09.11.2004 року, із визначенням меж цієї земельної ділянки.

Земельні ділянки сторін до січня 2014 року розділяла споруда з бутового каміння, збудована на початку ХХ століття довжиною 13 м. і товщиною 30-45 см., яка знаходилася в напівзруйнованому стані.

Із документів Державного земельного кадастру, Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_2, акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки, акту перенесення в натуру меж земельної ділянки наданої по АДРЕСА_2 від 12 листопада 2013 року вбачається, що межа між земельними ділянками домоволодінь № 139 та № 141 проходить від „червоної лінії" забудови кварталу, від лівого переднього кута будинку літ. "Б" по АДРЕСА_2 на відставні 0,71 м та від лівого заднього кута житлового будинку літ „Б" на відстані 0,75 м., в подальшому по основі старої будівлі літ."Г" (літня кухня).

ОСОБА_2 протягом листопада 2013 р. - січня 2014 року було здійснено демонтаж старої напівзруйнованої споруди та встановлений новий паркан з металевої сітки довжиною 13 м. висотою 1,7 м. саме в тому місці, де він мав бути відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на її ім'я, а тому підстави для його знесення відсутні.

Суд наведені вище обставини не врахував і помилково прийшов до висновку, що відновленню підлягає встановлена первісними власниками межова споруда, яка не відповідає межі між земельними ділянками, що перебуває в користуванні власників будинку № 141 та № 139.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновки суду щодо обґрунтованості заявлених в даній справі позовних вимог такими, що не відповідають вимогам закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 з приводу порушення ОСОБА_2 межі між земельними ділянками, оскільки як зазначено вище, встановлення нового паркану відповідає межі визначеній правовстановлюючими документами ОСОБА_2, дійсність яких на день вирішення спору не оспорена і не спростована.

Доводи позивачки, з якими погодився суд при вирішені спору, щодо необхідності відновлення належної їй огорожі у первісному стані та за місцем її розташування з посиланням на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2010 року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом спору у наведеній справі було спільне використання межової споруди, що регулюється ст. 108 ЗК України, предметом спору в даній справі є межа, визначення якої відбулося у встановленому ст. 118 ЗК України порядку при передачі у власність відповідачці земельної ділянки в порядку приватизації.

Що ж стосується посилання позивачки на те, що відповідачка своїми протиправними діями повністю знищила належне їй майно, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вимоги щодо відшкодування шкоди з цього питання не були заявлені, однак позивачка не позбавлена права на відшкодування заподіяної шкоди шляхом пред'явлення окремого позову у передбаченому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: