Справа №173/267/15-ц
Провадження №2/173/341/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, Головного Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримав у спадщину після смерті батька квартиру АДРЕСА_1. В даній квартирі позивач не проживає, проте зареєстрований в ній з 23 липня 1996 року. З того ж часу в даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який є сином колишньої співмешканки позивача - ОСОБА_3. Декілька років тому вони припинили відносини і ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання до Росії. Також з 2011 року в даній квартирі не проживає ОСОБА_2 Його місцепроживання не відомо. Реєстрація ОСОБА_2 перешкоджає позивачу як власнику квартири розпорядитися нею, а саме продати її, оскільки покупці не бажають придбати квартиру, в якій залишається зареєстрованою стороння особа. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме, квартирою АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та зобовязати Головне Управління ДМС України у Дніпропетровській області в особі Верхньодніпровського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 в цій квартирі.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.

Відповідач, Головне Управління ДМС України у Дніпропетровській області в особі Верхньодніпровського РВ ГУ ДМС України, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31 березня 2011 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.12).

В квартирі АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстрованим є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується домовою книгою (а.с.5-7), довідкою Дніпровської селищної ради № 168 від 9 лютого 2015 року (а.с.9) та довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.17).

Згідно з актом депутата Дніпровської селищної ради від 9 лютого 2015 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не мешкає з 2010 року (а.с.8).

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача. ОСОБА_2 не має права власності або ж користування квартирою АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Доказів про наявність між відповідачем, ОСОБА_2, та позивачем договірних відносин щодо користування даним житлом, зокрема договору оренди, встановлення сервітуту тощо сторонами суду надано не було.

Будь-яких інших правових підстав користування спірним майном відповідачем судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Положення даної статті у відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України застосовуються також до правовідносин, які склалися між власником житла та іншими особами, які не є членами сім'ї власника, проте були зареєстровані в житлі власника за його згодою.

Досліджені у справі докази дають суду підстави вважати, що ОСОБА_2 понад рік не проживає в АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області без поважних причин, він добровільно визначив своїм місцем проживання іншу адресу. Домовленості про збереження права користування житлом у разі відсутності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було. У зв'язку з встановленими судом обставинами суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом є законними та обґрунтованими.

В той же час суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання Верхньодніпровського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачами було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, суд приходить до висновку, що понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 328, 346, 398, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10,11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного Управлівння Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачами судові витрати в сумі 243грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко