УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Калини О.Б.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ПАТ «Універсал Банк» - Карачун С.В.,

заінтересованої особи - ОСОБА_3,

заінтересованої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Унівесал Банк», ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, -

у с т а н о в и в:

29.09.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування рішення третейського суду та просить скасувати в повному обсязі рішення Постійно діючого Третейського суд при Асоціації українських банків по справі №521/15 від 30.06.2015, ухвалене третейським суддею Волошиновичем О.П. за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Універсал Банк» за кредитними договорами №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в сумі 162264,59 доларів США і 34851,36 грн. витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом. Вимоги заяви мотивовано тим, що 08.07.2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва прийнято рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3., ОСОБА_4 про визнання пунктів додаткової угоди до кредитного договору недійсними, яким позов ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсними п. 8.1. Додаткової угоди від 17.05.2012 року до Кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та п. 7.1. Додаткової угоди від 21.08.2013 року до Кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.08.2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2015 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2015 р. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Універсал Банк». на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20.08.2015 року відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення. Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2015 р. набрало законної сили, а третейське застереження (третейська угода), передбачене п. 8.1. Додаткової угоди від 17.05.2012 року до Кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та п. 7.1. Додаткової угоди від 21.08.2013 року до Кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року визнане недійсним. Заявниця також вказує, що на даний час в проваджені Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться справа №761/12595115-u за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання п. 8.1. Додаткової угоди від 17.05.2012 року до Кредитного договору №047-2008-1537 від 16.05.2008 року та п. 7.1. Додаткової угоди від 21.08.2013 року до Кредитного договору №047-2008-1537 від 16.05.2008 року недійсними. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р.), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника. Кредит (грошові кошти), отриманий ОСОБА_1 за кредитними договорами №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчим і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даними договорами під час їх укладення і виконання поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». В той же час, на дату укладення Додаткових угод від 21.08.2013 р. до кредитних договорів №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та №047-2008-1537 від 16.05.2008 року, які укладені між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, які містять третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цих додаткових угодах було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону. Викладену позицію заявниця підтверджує наявністю правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України, від 20.05.2015 р. у справі №6-64цсI5, яка у відповідності до ч. l ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що відношення за кредитним договором укладеним в іноземній валюті мають публічно-правовий характер і не зважаючи на те, що саме банк, а не споживач звернувся до третейського суду за захистом свого права, на такі спори розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Також заявниця зазначає, що відповідна правова позиція міститься і в інших постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 року, 20.10.2015 року та 02.09.2015 року.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Універсал Банк» в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи і додатково пояснив суду, що укладаючи відповідні договори та додаткові угоди до них позичальниця підписувала кожну їх сторінку, отже була згодна із тим, що у випадку виникнення спору він буде розглядатись третейським судом. Крім того, представник зазначає, що на спір розглянутий у третейському суді не розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банк не є споживачем і в даному випадку саме банк звертався до третейського суду з відповідним позовом, тож права позивальника як споживача порушені не були.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просить скасувати рішення третейського суду з підстав викладених у заяві ОСОБА_1 та додатково пояснила суду, що при підписання додаткових угод банк поставив жорсткі умови про те, що у випадку відмови від їх підписання слід буде одразу повернути всі суми кредиту. Крім того, заінтересована особа зазначає, що третейський суддя при розгляді справи в повному обсязі проігнорував всі клопотання та зауваження відповідачів.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги заяви про скасування рішення третейського суду з підстав викладених у заяві, підтримав позицію заявника та заінтересованої особи ОСОБА_3 висловлену в судовому засіданні і просить скасувати відповідне рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що заява про скасування рішення третейського суду підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №047-2008-1537 на суму 95500,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,45% річних.

16.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №047-2008-1553 на суму 81500,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,45% річних.

21.08.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода б/н до кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року у п. 7.1. якої сторони передбачили третейське застереження.

21.08.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода б/н до кредитного договору №047-2008-1537 від 16.05.2008 року у п. 7.1. якої сторони передбачили третейське застереження.

Як вбачається з матеріалів справи, у забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором кредиту №047-2008-1537 від 16.05.2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 були укладені договори поруки від 21.08.2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.08.2015 року, визнано недійсними п. 8.1. додаткової угоди від 17.05.2012 року до кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та п. 7.1. додаткової угоди від 21.05.2012 року до кредитного договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року, які містили третейське застереження.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року у справі №521/15 було частково задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та стягнуто з:

- ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №047- 2008-1553 від 16.05.2008 року та Кредитним договором №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в розмірі 162 264,59 доларів США;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та Кредитним договором №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в розмірі 162 264,59 доларів США;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та Кредитним договором №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в розмірі 162264,59 доларів США;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №047-2008-1553 від 16.05.2008 року та Кредитним договором №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в розмірі 162264,59 доларів США.

- всього з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 047-2008- 1553 від 16.05.2008 року та Кредитним договором №047-2008-1537 від 16.05.2008 року в розмірі 162264,59 доларів США;

- ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» 34851 грн. 36 коп. витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до положень ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні тавиконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки ; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) (Частину першу статті 6 доповнено пунктом 14 згідно із Законом N 2983-VI від 03.02.2011).

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить ОСОБА_1, ухвалено 30.06.2015, тобто після внесення зазначених змін до Закону та й самі третейські застереження були передбачені додатковими угодами до договорів кредиту після внесення відповідних змін до Закону України «Про третейські суди».

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитами, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Крім того, відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» іноземна валюта як засіб платежу може використовуватися лише у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту. Такі розрахунки повинні здійснюватися лише через уповноважені банки в порядку, встановленому Національним банком України. Розрахунки іноземною валютою між резидентами допускаються лише в магазинах безмитної торгівлі, а також під час реалізації товарів на шляху руху транспортних засобів при міжнародних перевезеннях.

Отже, рішення третейського суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами з позичальника та поручителів в іноземній валюті ухвалене всупереч вимогам закону щодо порядку проведення грошових розрахунків на території України в іноземній валюті.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Спірне рішення третейського суду, постановлене у справі щодо проведення розрахунку за укладеними резидентом кредитними договорами, предметом якого була іноземна валюта - долари США.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, як вже зазначалося вище, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Відповідні правові позиції викладені й у постановах Верховного Суду України від 02.09.2015 року та від 21.10.2015 року.

Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ураховуючи все вище наведене суд приходить до висновку про необхідність скасування в повному обсязі рішення третейського суду, оскільки воно прийняте у справі не підвідомчій третейському суду, а саме у спорі щодо захисту прав споживача.

Також, враховуючи, що кредитні договори укладались в іноземній валюті не можливо віднести такий спір до виключно приватного характеру між приватними особами, а спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Крім того, додатковою та окремою підставою для скасування рішення суду є і наявність рішення суду про визнання недійсним третейського застереження по кредитному договору №047-2008-1553 від 16.05.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про третейські суди» ст.ст. 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Унівесал Банк», ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року (третейський суддя Волошинович О.П.) у справі №521/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Унівесал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Унівесал Банк» заборгованість за кредитним договором №047-2008-1537 від 16.05.2008 року та кредитним договором №047-2008-1553 від 16.05.2008 року в розмірі 162264,59 доларів США, а також витрати пов'язані з вирішенням спору Третейським судом в розмірі 34851,36 грн. - скасувати повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення цієї ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя -