УХВАЛА

14.12.2015 року Провадження №6/425/143/15

Справа №425/4430/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.

за участю секретаря Кулішової О.С.,

без виклику та повідомлення сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рубіжне Луганської області подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

встановив:

10 грудня 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, в якому зазначила, що у ВДВС Рубіжанського МУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 47680982 за вимогою Ф-1288-у від 16.01.2014 року Управління Пенсійного фонду України про стягнення з ОСОБА_2 1440,00 гривень заборгованості, однак боржником у строк, наданий для самостійного виконання, вимога не виконана, боржник на виклики державного виконавця не зявляється, майновий стан боржника перевірити не вдалося, підтверджуючих документів про сплату заборгованості боржником до відділу не надано. Державним виконавцем вжито усі, передбачені чинним законодавством, заходи примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду, заборгованість з урахуванням виконавчого збору станом на 10.12.2015 року становить 1636,77 гривень.

Суд, розглянувши подання державного виконавця вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Державний виконавець ВДВС Рубіжанського МУЮ до суду не з'явилася і не довела своїх вимог, викладених у поданні, не надала до суду матеріали виконавчого провадження, до подання надано копії документів, які містяться у виконавчому провадженні, 14.12.2015 року державним виконавцем через канцелярію суду надано заяву про розгляд подання без її участі.

На примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції знаходиться вимога від 16.01.2014 року про сплату боргу Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у сумі 1440,00 гривень.

Державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ ОСОБА_3 28.05.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання значеної вимоги від 16.01.2014 року та надано боржнику строк для добровільного виконання протягом 7 днів з дня винесення постанови.

Із подання та доданих до нього копій документів вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи примусового стягнення, зокрема було арештовано майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Разом з цим, державним виконавцем суду не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судом або державним виконавцем.

Відповідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається стороні виконавчого провадження із супровідним листом рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

До подання державним виконавцем не надано доказів надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

В своєму поданні державний виконавець зазначає, що боржнику повторно 25.11.2015 року державним виконавцем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик на 01.12.2015 року, боржник за викликом не зявилася. Також до подання надано копію фіскального чеку від 25.11.2015 року про надсилання ОСОБА_2 рекомендованого листа № 506, однак повідомлення про вручення до подання не надано (а.с. 22, 23, 30).

За інформацією на офіційному сайті ДП «Укрпошта» зазначений рекомендований лист станом на 14.12.2015 року не вручено (а.с. 36).

Отже, суд приходить до висновку, що боржник не є обізнаною про наявність відносно неї відкритого виконавчого провадження.

Суд зазначає, що невиконання боржником, який є необізнаним щодо наявності відносно неї відкритого виконавчого провадження, самостійно зобовязань протягом строку примусового виконання виконавчого документу, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням зобовязань.

Згідно листа Державної прикордонної служби України від 30.10.2015 року ОСОБА_2 перетнула державний кордон України у напрямку «Вїзд» у пункті пропуску «Танюшівка» 12.07.2015 року (а.с. 16).

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, зокрема, право державного виконавця на звернення до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням до виконання зобовязань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Таким чином, законодавець передбачив можливість зазначених обмежень, а не обов'язкове їх застосування.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень, згідно цієї статті, заходами примусового виконання рішення є:

1.звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2.звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3.вилучення в боржника і передача стягувача певних предметів, зазначених у рішенні;

4.інші доходи, передбачені рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо обмеження особи в праві виїзду за межі України може бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусу, тощо.

Разом з цим, з копій документів, доданих до подання не вбачається, що державним виконавцем було зроблено запити до адресно-довідкового підрозділу стосовно зареєстрованого місця проживання боржника.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом наведених вище норм законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Як вбачається з подання та доданих копій документів, розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на час звернення з поданням становить 1440,00 гривень, тобто в поданні йдеться лише про наявність боргових зобовязань ОСОБА_2 та те, що ці зобовязання боржником не погашені. Доказів, які свідчать про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання рішення, державним виконавцем до подання не надано, та взагалі не надано доказів про обізнаність боржника про існуюче виконавче провадження.

Також, державним виконавцем не надано доказів, що ним відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано передбачені законодавством заходи щодо примусового виконання рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України не обґрунтоване, оскільки не надано доказів на підтвердження тих обставин, що боржник є обізнаним про відкрите відносно неї виконавче провадження, що вона ухиляється від виконання зобовязання та про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення цього подання.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,-

постановив:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мирошникова О.Ш.