АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4024/15 Справа № 185/6459/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Болдирєва У. М. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

25 травня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М.,Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором, укладеним 27 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі ОСОБА_2 не виконала, утворилася заборгованість станом на 31 травня 2014 року у розмірі 11 134,75 грн., яку позивач просив стягнути з позичальника.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що за кредитним договором, укладеним 27 червня 2008 року між ПАТ Приватбанк» та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі ОСОБА_2 не виконала, утворилася заборгованість станом на 31 травня 2014 року за розрахунком банку у розмірі 11 134, 75 грн.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу ;сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Відповідно до пункту 6.4 Умов і правил надання банківських послуг уразі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, утому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За значена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14 цс 14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів.

Відповідно 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Порядок погашення боргового зобов'язання передбачаються Умовами, у якому зазначено, що строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Вказано, що платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом (п.5.3).

За платіжними картками без встановлення мінімального обов'язкового платежу строк погашення за кредитом наведено у п.5.4 розділу ІІ Умов, за яким строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Оскільки умовами договору між сторонами, встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у спірних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2010 року ОСОБА_2 здійснила останню транзакцію за кредитним договором (а.с.33-69), і саме з цього дня починався перебіг позовної давності, який сплив 24 грудня 2013 року, проте з позовом банк звернувся лише 19 червня 2014 року (а.с.1-4).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» про неврахування судом умов договору щодо щорічної автоматичної його пролонгації, не можуть бути взятими до уваги, оскільки поряд з встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п.9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п.6.5., 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг та п.5.3. Правил користування платіжною картою).

За таких обставин, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, із видачею нової платіжної картки із визначеним лімітом кредитних коштів (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14), оскільки матеріали справи відповідних доказів пролонгації договору не містять, тому посилання позивача на вищезазначену обставину є безпідставними та мають надуманий характер.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у жовтні 2014 року, до цього часу з даним позовом не звертався, звернення банку до суду відбулось поза межами встановленого законом строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності його висновків, а підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова