Справа № 725/7208/14-ц
Провадження №2/761/3345/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 червня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Ковальчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», в особі Чернівецького відділення №2, про зобов'язання повернути кошти,

в с т а н о в и в :

15.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», в особі Чернівецького відділення №2, про зобов'язання відповідача повернути їй кошти, а саме: 481,15 грн., 3551 доларів США, 1255 євро, 6400 російський рублів та стягнення на її користь судового збору сплаченого позивачкою при зверненні до суду в розмірі 823,45 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 12 вересня 2014 року внаслідок проведеної ревізії цінностей, що знаходяться у грошовому сховищі Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було виявлено надлишок грошових коштів, які в подальшому були вилучені членами ревізійної комісії. ОСОБА_1 надала начальнику управління безпеки Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» пояснювальну, в якій зазначила, що кошти, які були виявленні при ревізії грошового сховища належать їй на праві власності. Позивачка неодноразового зверталася до відповідача із клопотанням про повернення коштів, проте відповідач не виконав вимог зазначених у клопотаннях. Позивачка вважає, що ці дії порушують її права, тому і звернувся з вказаним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, з підстав викладених в ньому.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки кошти, які були вилучені під час ревізії 12 вересня 2014 року знаходилися в сховищі відділення банку, яке є власністю АТ «Сбербанк Росії», та призначене виключно для службового користування. Позивачка не мала права зберігати власні кошти на своєму робочому місці, про що вона знала, а тому ці кошти були у неї вилучені. Крім того представники відповідача вважають, що вказані надлишки коштів могли виникнути через помилки позивачки при проведенні фінансових операцій для клієнтів банку.

Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 04 грудня 2013 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду провідного спеціаліста з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

12 вересня 2014 року ревізійною комісією складено акт ревізії цінностей, що знаходилися у грошовому сховищі Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» і обліковувалися на балансових і позабалансових рахунках банку на той день. Під час ревізії проведено контрольне перерахування гривневих готівкових коштів (100%) та готівкової іноземної валюти (100%), внаслідок чого були встановлені невідповідності у вигляді надлишку грошових коштів у ОСОБА_1, а саме: 481,15 грн., 3551 доларів, 1255 євро, 6400 російських рублів (а.с.4). Зазначені кошти були вилучені працівниками відповідача.

Як пояснили представники відповідача, вказані кошти були виявлені на робочому місці позивачки, в її сейфі, і були поміщені в окремий паперовий конверт.

16 вересня 2014 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення, на ім'я начальник управління безпеки Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» Василишина В.П., щодо вказаних невідповідностей перевірки. У своїх поясненнях позивачка зазначила, що всі кошти, які були виявлені внаслідок ревізії, є її особистими заощадженнями та її мами ОСОБА_3. Кошти знаходилися на депозитних рахунках в ПАТ «УкрСиббанк», звідки згодом вони були зняті для подальшого придбання іноземної валюти з метою розміщення її на депозитний рахунок в іншому банку.

Факт видачі готівки ПАТ «УкрСиббанк» підтверджується квитанцією № 42 від 11.07.2014 року про видачу ОСОБА_1 коштів в розмірі 16123,81 грн. (а.с. 13) та квитанцією № 65 від 11.07.2014 року про видачу ОСОБА_3, яка є матір'ю позивачки, коштів в розмірі 96980,70 грн. (а.с. 14). В свою чергу факт придбання іноземної валюти підтверджується квитанціями про здійснення валютно - обмінних операцій (а.с. 15-29).

Відповідно до наказу № 628-зв від 12.11.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного фахівця масових роздрібних клієнтів - касира з 18.11.2014 року у зв'язку з порушенням позивачкою положень Інструкції з організації касової роботи в АТ «Сбербанк Росії» та порядку виконання процесу продажу та погашення ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явлення в АТ «Сбербанк Росії», а також п.п.3.1.2 та 3.2.10 Посадової інструкції провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Чернівецького відділення №2 АТ «Сбербанк Росії».

Представники відповідача підтвердили в судовому засіданні, що звільнення позивачки фактично відбулося у зв'язку із порушенням виявленим 12.09.2014 року ревізійною комісією відображеному в Акті ревізії цінностей, що знаходилися у грошовому сховищі Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» і обліковувалися на балансових і позабалансових рахунках банку, коли були виявлені та вилучені спірні кошти.

18 листопада 2014 року та 25 листопада 2015 року позивачка звернулася до відповідача із письмовою заявою на ім'я голови правління ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» ОСОБА_4, в якій повторно зазначила, що кошти, які були знайдені відповідно до ревізії цінностей від 12.09.2014 року, були її власними заощадженнями, у зв'язку з цим просила їх повернути.

Відповідно до ст.ст. 316 - 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так позивачка зазначає, що кошти, які вона зберігала у сховищі Чернівецького відділення №2 ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», фактично на своєму робочому місці належать їй на праві власності, хоча сам факт такого зберігання коштів порушує норми Інструкції щодо органці касової роботи у ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», за що її і було звільнено.

Також стороною позивачки надано докази на підтвердження того, що у неї були в наявності кошти, крім того в різних валютах.

Натомість представники відповідача обґрунтовують свої заперечення на припущеннях, а саме, що вилучені працівниками відповідача у позивачки кошти можуть бути помилково отриманими при проведенні позивачкою фінансових операцій з клієнтами банку. Які в подальшому можуть звернутися до банку за їх поверненням.

Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача, оскільки представниками ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» не надано суду достовірних, допустимих доказів, які б підтверджували, що грошові кошти в сумі 481,15 грн., 3551 доларів США, 1255 євро, 6400 російський рублів, що знаходилися у грошовому сховищі відділення банку, на робочому місці позивачки, є власністю банку, чи будь-яких інших осіб, за виключенням позивачки, оскільки такі твердження ґрунтуються тільки на припущеннях.

Суду також не надано будь-яких достовірних доказів того на яких підставах виник надлишок у касира, яким на той час працювала позивачка, і який зафіксований актом про проведення перевірки від 12 вересня 2014 року, та який був вилучений працівниками відповідача, так-як це було порушення трудової дисципліни з боку позивачки, за яке останню було звільнено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вилучені відповідачем на робочому місці позивачки кошти належали їй, хоча вона і зберігала їх з порушенням своїх трудових обов'язків, за що була притягнута до дисциплінарної відповідальності, доказів на спростування вказаного факту стороною відповідача суду надано не було, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», в особі Чернівецького відділення №2, повернути ОСОБА_1 вилучені у неї 12.09.2014 року кошти, а саме: 481,15 грн., 3551 доларів США, 1255 євро та 6400 російських рублів.

Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 823,45 грн., з урахуванням ціни позову по курсу валют станом на день подачі позову.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 179, 208, 209, 211 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», в особі Чернівецького відділення №2, про зобов'язання повернути кошти, задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», в особі Чернівецького відділення №2, повернути ОСОБА_1 кошти, а саме: 481 (чотириста вісімдесят одну) грн. 15 коп., 3551 (три тисячі п'ятсот п'ядесят однин) доларів США, 1255 (одну тисячу двісті п'ядесят п'ять) євро та 6400 (шість тисяч чотириста) російських рублів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», в особі Чернівецького відділення №2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 823 (вісімсот двадцять три) грн. 45 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: