28.05.2015 Справа № 756/813/15-ц
Унікальний № 756/813/15-ц
Справа № 2/756/1769/15 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Івченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказано у позові, позивач ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1. У даній квартирі зареєстрована та проживає дочка позивача - відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 із своїм малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачем № 2 - ОСОБА_3, який є чоловіком відповідача № 1. При цьому останній є зареєстрованим по АДРЕСА_7. При цьому позивач вважає, що відповідач № 2 незаконно вселився у дану квартиру в той час коли позивач перебувала за кордоном, (зі слів позивача) дозволу на проживання у своїй квартирі відповідачу ОСОБА_3 не надавала.

Як вказує позивач, до купівлі даної квартири між позивачем та відповідачем № 1 була домовленість на те, що позивач ОСОБА_1 надає свою згоду на реєстрацію за даною адресою відповідача ОСОБА_2 за умови тимчасового проживання у квартирі до моменту придбання останньою свого житла. Свої домовленості (зі слів позивача) вона виконала повністю, особисто виплатила кредит, регулярно сплачувала комунальні послуги та оказувала посильну матеріальну допомогу дочці. При цьому відповідач № 1 перебуваючи у шлюбі із відповідачем № 2 у 2012 р. придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2, яку останні здають в оренду та категорично відмовляються висилятись із спірної квартири та намагається своїми діями змусити позивача залишити квартиру.

Як вказано у позові, відповідач № 1 постійно погрожує позивачу фізичною розправою, якщо остання не звільнить квартиру та не поїде знову до Іспанії або на постійне місце проживання у село. Із слів позивача, відповідач мотивує свої погрози тим, що позивачу потрібно працювати та допомагати їй фінансово та при цьому проживати окремо не заважаючи своєю присутністю. Тому 02.12.2014 р. позивач ОСОБА_1 була змушена звернутись до начальника Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві із відповідною заявою. Дана заява була розглянута із відповідачем ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда, щодо недопущення скоєння насильства в сім'ї та роз'яснена ст. 173-2 КУпАП, але дані заходи впливу виявились безрезультатними.

Сумісне проживання з вищезазначеними особами, які систематично порушують правила суспільною співжиття, є нестерпним, та робить мешкання позивачки з ними в одній квартирі - неможливим. Відповідач № 2 при цьому підтримує агресивну поведінку відповідача № 1 і негативно налаштований проти позивача. Крім того, відповідач № 1 ОСОБА_2 свідомо, не надає достовірну інформацію відносно оплати за електроенергію, експлуатаційні витрати та житлово-комунальні послуги. І за час відсутності позивача у період з листопада 2002 по вересень 2014 р. здавала спірну квартиру в оренду у 2003-2005 р.р., в той час коли позивач пересилала із Іспанії кошти на сплату комунальних послуг.

Тому позивач просить суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належною позивачу на праві приватної власності АДРЕСА_3 шляхом зобов'язання солідарно звільнити житлове приміщення, сплати судовий збір та на підставі ст. 217 ЦПК України зняти із реєстрації відповідачів.

Під час судового засідання позивач та її представник змінили підстави позову та просили суд виселити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із АДРЕСА_4, а у іншому залишили позов без змін.

Відповідачі та їх представник у судовому засіданні позов не визнали у повному об'ємі та надали до суду письмові заперечення. .

Представник 3 особи - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні також позов не визнав, у подальшому у судове засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як з'ясовано судом, у 1991 р. на сім'ю, яка складалась з 2-х осіб: позивача та відповідача була надана 1-кімнатна АДРЕСА_5. У 1999 р. ця квартира була приватизована на двох у рівних частках. У подальшому сторонами - позивачем та відповідачем 31.05.2002 р. ця квартира була продана. Але у зв'язку з тим, що грошей для 2-кімнатної квартири не доставало, було узято кредит позивачем у «Правекс банку» і відповідач № 1 стала поручителем. При цьому як з'ясував суд, 25.06.2002 р. між позивачем та банком був укладений договір купівлі-продажу спірної АДРЕСА_6, і покупцем було вказано тільки позивача ОСОБА_1 (а.с. 6,7)

Як з'ясував суд, після купівлі цієї квартири сторони - позивач та відповідач № 1 вселились та проживали жити однією сім'єю. При цьому у листопаді 2002 р. позивач - мати відповідача № 1 виїхала на тимчасове проживання до Іспанії та повернулась лише у вересні 2014 р.

Як вбачається з пояснень відповідача № 1 ОСОБА_2, більшу частину витрат по погашенню кредитного договору лягли на неї та був погашений достроково за 2 р. 6 міс.

Як з'ясовано судом, (і даний факт не заперечуються сторонами) після повернення з Іспанії у вересні 2014 р. відносини між сторонами погіршились, так як позивач - мати відповідача стала злою, конфліктною та меркантильною, тому що її стали цікавити тільки гроші. При цьому позивач не бажає признавати відповідача співвласником квартири та визнавати, що спірна квартира купувалася за спільні гроші від продажу іншої квартири та грошей за кредитним договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушний Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Як з'ясовано судом, у відповідності до форми № 3 (а.с. 8) з 19.07.2002 р. відповідач № 1 ОСОБА_2, а з 26.06.2009 р. - син відповідача № 1 - онук позивача ОСОБА_4 зареєстровані у спірній квартирі.

Сторона позивача при обґрунтуванні свого позову посилається на виселення членів сім'ї, колишніх членів сім і власника квартири, які передбачені ч. 1 ст. 116 та ст. 157 ЖК України.

У відповідності до ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Щодо вимог ст. 157 ЖК України, то у відповідності до неї членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Суд вважає, що у даному випадку посилання позивача та її представника є помилковими, так як у даному випадку були б порушення права малолітньої особи -сина відповідачів № 1 та відповідача № 2 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, який не має іншого житла як із своїми батьками, які мешкають у спрій квартирі.

У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України «до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

При цьому ст. 160 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Тобто таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про усунення перешкод у користування квартирою не знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так як позивачем вибрано підставу позову - втрата статусу члена сім'ї власника квартири, яка не передбачена чинним законодавством, а тому відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись у відповідності до ст. 116, 156, 157, 160 ЖК України, ст. 15, 16, ст. 316, 317, 391 ЦК України, ст. 118-120, 122, 216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя К.А. Васалатій