У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євграфової Є.П.., Журавель В.І.,
Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» до ОСОБА_6 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» (далі - ПАТ «Закарпатгаз») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 заподіяні внаслідок порушення нею Правил надання населенню послуг з газопостачання збитки у розмірі 4 812 грн 06 коп.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2014 року позов ПАТ «Закарпатгаз» залишено без розгляду за заявою позивача. У задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат з оплати правової допомоги адвоката відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2014 року в частині відмови у задоволенні клопотання про стягнення витрат з оплати правової допомоги скасовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просять змінити ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та стягнути з позивача витрати з оплати правової допомоги адвоката.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат з оплати правової допомоги адвоката, суд першої інстанції керувався тим, що ні відповідачка, ні її представник у судовому засіданні вимог про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, у порядку ч. 3 ст. 89 ЦПК України не заявляли.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодився, проте скасував ухвалу суду першої інстанції у частині відмови відповідачу у стягненні з позивача витрат з оплати правової допомоги адвоката, вважаючи таке процесуальне рішення безпідставним і зайвим при залишення позову без розгляду.

Із такими висновками судів погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Судами порушено норми цивільного процесуального закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова пленуму) роз'яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (ст. ст. 10, 11 ЦПК України). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Разом з тим при постановленні ухвал суди такі обставини не досліджували.

Із матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2013 року ПАТ «Закарпатгаз» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 збитки у розмірі 4 812 грн 06 коп. (а. с. 1).

28 січня 2014 року ПАТ «Закарпатгаз» подало до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а. с. 57).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2014 року позов ПАТ «Закарпатгаз» залишено без розгляду, у задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат з оплати правової допомоги адвоката відмовлено.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду заяви про залишення позову без розгляду представник відповідача не заперечував щодо вказаної заяви, висловив думку про необхідність задоволення цієї заяви, вимогу про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача не заявив, на необґрунтованість дій позивача не вказав.

Із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки матеріали справи на а. с. 62 містять клопотання від 28 січня 2014 року представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правову допомогу адвоката, у якому заявник порушує питання про розподіл судових витрат і просить стягнути з позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 4 050 грн. До клопотанням заявником додано акт здачі-приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги, укладеним 07 листопада 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також квитанцію до прибуткового касового ордера від 13 листопада 2013 року № 018 (а. с. 62−65).

У п. 47 Постанови пленуму роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, при вирішенні питання про компенсацію витрат на правову допомогу суду необхідно врахувати вказані вимоги Закону.

Судом першої інстанції порушено вимоги цивільного процесуального закону, неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційним судом вказані помилки не виправлено, тому ухвали судів у частині вирішення питання про розподіл судових витрат мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року у частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
В.І. Журавель
О.М. Ситнік