Справа № 191/3897/14-ц
Провадження № 2/191/54/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Черкової Н.Т.

при секретарі - Куслій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення та виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на будинок загальною площею 151.70 кв.м, житловою площею 53,80 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку розташованому за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.08.2007 року між Позивачем Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк»та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № DNU0G108661488 від 15.08.2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 29600.00 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.08.2021 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором, щодо надання кредиту - виконав в повному обсязі.

Позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушень кредитної договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Факт направлення вищезазначеної вимоги підтверджується чеком про оплату послуг поштового зв'язку та описом вкладення.

На момент подання позовної заяви відповідач вимогу не виконав. Станом на 07.07.2014 року заборгованість за кредитним договором № DNU0G108661488 складає 100243.70 (Долар США), що в еквіваленті по курсу НБУ 11,78 грн. за 1 долар на 07.07.2014 р. становить 1180870.80 грн., яка складається з наступного:

-29130.87 (Долар США) - заборгованість за кредитом;

-22618.93 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3805.17 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 39895.01 грн. (Долар США) -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

А також штрафи відповідно до договору:

-21.22 (Долар США) - штраф (фіксована частина);

-4772.50 (Долар США) - штраф (процентна складова);

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і відповідач 15.08.2007 року уклали договір іпотеки № DNU0G108661488. Згідно договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 151.70 кв. м, житловою площею 53,80 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 186 850 грн. 00 коп.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просять розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Суду надано заяву про стягнення додаткових витрат за оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» про виклик відповідача в судове засідання у розмірі 350 грн. В заяві зазначили, що проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте йому було повідомлено шляхом публікації у Вісті Придніпров'я від 07 травня 2015 року, що 25 травня 2015 року о 08 год. 20 хв. відбудеться розгляд цивільної справи № 191/3897/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, у судове засідання викликався відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомлено, що у разі неявки відповідача справа буде розглядатися за її відсутності і на підставі наявних доказів по справі

Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при ому розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 15.08.2007 року між Позивачем Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк»та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № DNU0G108661488 від 15.08.2007 року отримав кредит у розмірі 29600.00 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.08.2021 року (а.с. ).

Банк свої зобов'язання щодо надання позичальнику кредиту виконав у повному обсязі, що підтверджується ордером розпорядження № 1 про надання кредиту від 15.08.2007 р., видано на споживчі цілі згідно кредитного договору № DNU0G108661488 від 15.08.2007 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. ), однак позичальник свої зобов'язання по повернення кредиту не виконує, у результаті чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 07.07.2014 року заборгованість за кредитним договором № № DNU0G108661488 складає 100243.70 (Долар США), що в еквіваленті по курсу НБУ 11,78 грн. за 1 долар на 07.07.2014 р. становить 1180870.80 грн., яка складається з наступного:

-29130.87 (Долар США) - заборгованість за кредитом;

-22618.93 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3805.17 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 39895.01 грн. (Долар США) -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

А також штрафи відповідно до договору:

-21.22 (Долар США) - штраф (фіксована частина);

-4772.50 (Долар США) - штраф (процентна складова);

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і відповідач 15.08.2007

року уклали договір іпотеки № DNU0G108661488. Згідно договору іпотеки. Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 151.70 кв. м, житловою площею 53,80 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 186 850 грн. 00 коп (а.с. )

Згідно зі ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання а одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідність до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»- у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі-продажу.

В той же час, відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Таким чином, судом встановлено, що нерухоме майно будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, пров. Абрикосовий буд.5, який є предметом іпотеки за договором іпотеки договір іпотеки № DNU0G108661488 від 15.08.2007 року та виступає як забезпечення зобов'язань відповідача за кредитним договором № DNU0G108661488 від 15.08.2007 року, використовується позичальником як постійне місце проживання. Позивачем не надано доказів про те, що вказане нерухоме житлове майно не використовується як місце постійного проживання іпотекодавця та що у іпотекодавця у власності знаходиться інше нерухоме майно.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними

нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися

до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів, узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

При таких обставинах суд вважає за необхідне в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача і інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку розташованому за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і не підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статею 19 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-229 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на будинок загальною площею 151.70 кв.м, житловою площею 53,80 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та виселенням відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку розташованому за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу на рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Н. Т. Черкова