У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Мазур Л.М., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, про виселення зі службової квартири, за касаційною скаргою Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Новотроїцька селищна рада Новотроїцького району Херсонської області звернулася до суду з указаним вище позовом, в якому просила виселити відповідачів із службового жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. Посилалася на те, що рішенням виконкому селищної ради від 16 листопада 2000 року № 165 квартиру включено до числа службових та закріплено за прокуратурою Новотроїцького району Херсонської області. У зв'язку з тим що ОСОБА_3 працював у прокуратурі, тому на підставі листа прокурора від 9 жовтня 2006 року він був зареєстрований у спірній квартирі. З 21 грудня 2008 року ОСОБА_3 звільнено з органів прокуратури. На теперішній час у квартирі проживають відповідачі та їх неповнолітні діти. Оскільки вселення відповідачів у спірну службову квартиру відбулося з порушенням норм чинного законодавства, а саме: без рішення виконкому селищної ради про надання квартири, без ордера, без укладення договору найму, тому відповідачі є особами, які самоправно зайняли службове жиле приміщення і підлягають виселенню з нього разом з дітьми без надання іншого жилого приміщення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 8 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2014 року, у задоволенні позову Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області відмовлено.

У касаційній скарзі Новотроїцька селищна рада Новотроїцького району Херсонської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вселення відповідачів відбулося з порушенням чинного законодавства, але не з вини самих відповідачів, неспростованих та належних доказів їх самоправного вселення не надано, при цьому ОСОБА_3 надав договір піднайму, який підписаний прокурором та посадовими особами селищної ради.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, зокрема зазначив, що вселення відповідача є незаконним, але не протиправним, оскільки відбулося з відома та згоди Новотроїцької селищної ради, крім того, задоволення вимог позивача буде суперечити ч. 3 ст. 116 ЖК України.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами установлено, що пунктом 1 рішення виконавчого комітету Новотроїцької селищної ради Херсонської області від 16 листопада 2000 року № 165 квартира АДРЕСА_1 була закріплена як службова за прокуратурою Новотроїцького району. З 11 квітня 2005 року по 23 червня 2008 року ОСОБА_3 працював слідчим прокуратури Новотроїцького району Херсонської області. Згідно з довідкою Новотроїцького житлово-комунального підприємства від 13 січня 2009 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані з 17 жовтня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 грудня 2011 року в квартирі також зареєстровані неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 Єлізавета, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачі вселилися у спірну квартиру на підставі листа прокуратури Новотроїцького району Херсонської області від 9 жовтня 2006 року, без ордера. Згідно з договором піднайму жилого приміщення від 8 грудня 2006 року, укладеним між прокуратурою Новотроїцького району Херсонської області та ОСОБА_3, прокуратура в особі прокурора Новотроїцького району здає в найм ОСОБА_3 житлову площу у розмірі 86 кв. м на 49 років. Зазначений договір зареєстрований в Новотроїцькій селищній раді Херсонської області 8 грудня 2006 року № 46.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Отже, питання про виселення на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України може ставитися лише в разі встановлення факту самоправного зайняття жилого приміщення (відсутність договору або ордера, а також визнання їх недійсними).

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що самоправність вселення означає наявність умисних дій осіб, які вселилися, щодо відсутності права на зайняття житлового приміщення. Необхідною умовою самоправності вселення також має бути відсутність згоди власника житла у будь-якій формі. Разом з тим, не було звернуто уваги на те, що у відповідачів відсутній ордер на вселення, який є єдиною підставою для вселення, а наявність листа прокуратури на вселення відповідачів є однією з підстав для отримання ордера.

Крім того, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 липня 2013 року у даній справі міститься висновок про те, що доказуванню підлягали обставини щодо додержання відповідачами вимог законодавства щодо заселення у спірну квартиру, оскільки судовому захисту підлягає право, набуте в установленому законом порядку. Суди хоч і частково встановили обставини користування відповідачами спірною квартирою, але не перевірили законність набуття ними вказаного права. Зокрема судами не перевірено, чи дотримані вимоги законодавства про надання відповідачам спірної квартири в користування та на яких умовах та чи підлягає це право захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду повинна бути скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

С.Ф. Хопта