Справа №266/4343/14-ц
Провадження № 2/266/83/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому просили визнати недійсним договір дарування від 07.11.2003 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за №1618. В обґрунтування підстав позову посилались на вимоги ст..55 ЦК України в редакції 1963 року, зазначаючи про те, що на час укладання угоди внаслідок хвороби ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати.

Під час судового розгляду, після з?ясування обставин справи та перевірки їх доказами, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлене усне клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи з метою з?ясування питання про те, що ОСОБА_5 чи іншою особою вчинений підпис від його імені на відомостях про отримання пенсії за три місяці (вересень-листопад) 2003 року, журналі Маріупольського БТІ про видачу документів, Журналі реєстрації нотаріальних дій нотаріусу ОСОБА_7 та договорі дарування від 07.11.2003 року. В обґрунтування клопотання посилались на те, що з цього питання в межах судового розгляду інших справ за їх позовами вже проведено дві судові експертизи та отримані протилежні висновки. Майбутній висновок експерта про те, що підпис виконаний не ОСОБА_5, на їх думку служитиме доказом в обґрунтування заявленого ними даного позову.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що згідно тексту позовної заяви позовні вимоги заявлені на підставі ст..55 ЦК України в редакції 1963 року та призначення почеркознавчої експертизи виходить за визначені законом межі доказування у цивільній справі.

Суд, вислухавши клопотання та думку учасників процесу, приходить до висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивачі, обґрунтовуючи необхідність на їх думку призначення судово-почеркознавчої експертизи, посилались на те, що висновок експерта служитиме належним та допустимим доказом в обгрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору дарування від 07.11.2003 року, заявлених ними на підставі ст..55 ЦК України в редакції 1963 року. При цьому вони не заперечували, що у письмовому вигляді заяви про зміну підстав позову вони до суду не подавали.

Згідно положень ст.55 ЦК України в редакції 1963 року, угода, вчинена громадянином, хоча і дієздатним, однак який знаходився в момент її вчинення в такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.

Відповідно до ч.1,3,4 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст..143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Випадки обов?язкового призначення судової експертизи визначені положеннями ст..145 ЦПК України, відповідно до якої призначення експертизи є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров'я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

При цьому, дослідження психічного стану особи є предметом саме судово-психіатричної експертизи, а не судово-почеркознавчої, про призначення якої заявили клопотання позивачі.

За умовами ч.2 ст.31 ЦПК України, позивач має право змінити підставу або предмет позову шляхом подання письмової заяви лише до початку розгляду судом справи по суті. Зазначені положення закону судом були роз?яснені обом позивачам до початку розгляду справи по суті та неодноразово роз?яснювались під час всього судового розгляду.

За таких обставин, виходячи з обґрунтування підстав заявленого позивачами позову, відповідної стадії судового процесу, на якій законом позивачі позбавлені можливості змінити підставу та предмет позову, встановлених ст..58 ЦПК України принципами визначення належності доказів в цивільному судочинстві, суд вважає клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи безпідставним та таким, ще не підлягає задоволенню, а тому у його задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.10, 11, 143, 145 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Дзюба М. В.