Справа № 555/355/14-ц
Номер провадження 2/555/3/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - Старовецької Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну предмету позову звернувся із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, який обґрунтовує наступними обставинами: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який 07.08.2008 року склав на його користь заповіт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 1,11 га на території Поліської сільської ради Березнівського району Рівненської області. 04.10.2012 року він звернувся до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини та довідався, що ОСОБА_5 29.03.2012 року склав новий заповіт, яким заповів усе належне йому майно відповідачу ОСОБА_3

Позивач покликається на те, що заповіт спадкодавця ОСОБА_5, посвідчений 29.03.2012 року, є недійним з ряду підстав, а саме: 1) заповіт складено недієздатною особою, так як під час складання заповіту заповідач хворів і за станом здоров'я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 2) заповіт складено під дією насильства, з використанням хворобливого та пригніченого стану заповідача; 3) порушено форму та порядок посвідчення заповіту, оскільки у заповіті не зазначено причину складання його на дому та хворобу, через яку не можливо підписання заповіту заповідачем.

З урахуванням обставин, що викладені вище, просить визнати недійсним заповіт, складений і підписаний 29.03.2012 року, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному об'ємі та дали пояснення згідно заяви. Зокрема, представник позивача зазначив, що воля заповідача не була вільною, так як спадкодавець хворів, ліків не приймав, погано бачив. Крім того, при складані заповіту був присутній відповідач ОСОБА_3, що є порушенням нотаріальної таємниці. Також представник позивача вказує, що заповіт спадкодавця ОСОБА_5 складений з порушенням його форми і порядку посвідчення, а тому є нікчемним. В обґрунтування даної обставини зазначає, що особа, яка підписала заповіт замість заповідача не прочитала заповіт. Згідно заповіту слідує, що хворий не міг говорити, та як зазначено у заповіті « на її особисте прохання і в моїй присутності заповіт підписано ОСОБА_6», тобто на прохання самої ОСОБА_6 і нею самою підписано замість заповідача. Згідно заповіту також слідує, що спадкодавець у зв'язку із хворобою не може сам прочитати і підписати заповіт, проте не зазначено у зв'язку з якою хворобою та не прилучено документів про хворобу заповідача, вважає, що особа, яка посвідчувала заповіт, повинна була витребувати документи про хворобу ОСОБА_5 Особа, яка посвідчувала останній заповіт на ім»я ОСОБА_3 посвідчувала і попередній заповіт, згідно якого ОСОБА_5 заповів належний йому пай позивачу, але не вписала це застереження в новий заповіт.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_9 позов не визнали. Відповідач пояснив, що спадкодавець ОСОБА_5 був родичем його дружини і проживав одиноко, а тому він іноді допомагав йому по господарству. Коли взимку ОСОБА_5 захворів, сусіди йому стали пропонувати, щоб він склав заповіт, і та особа, на чию користь заповіт буде складено, мала б його доглядати. Спочатку ОСОБА_5 хотів заповісти своє майно для ОСОБА_10, але вона відмовилась, тоді він сказав, що хай усе буде на нього і попросив привести секретаря сільської ради для складання заповіту. Того дня, коли було складено заповіт, ОСОБА_5 був адекватний і коли приїхала секретар сільської ради, вона відразу пішла у будинок, де і склала заповіт. Коли заповіт складався він заходив на кілька хвилин і виходив з будинку ОСОБА_5, весь час він присутній не був. Після того, як заповіт було складено, вже тільки він доглядав за спадкодавцем і після смерті його поховав. Про існування попереднього заповіту ОСОБА_5 він дізнався вже в нотаріальній конторі, куди звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання 25.05.2015 року не з'явився, відповідач ОСОБА_3 повідомив суду, що участь в засіданні буде приймати особисто.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті ( ст.1233 ЦК України).

Згідно заповіту ОСОБА_5, посвідченого 07.08.2008 року,спадкодавець заповів належну йому земельну частку (пай) Державний акт серія НОМЕР_1 ОСОБА_1.

Із заяви ОСОБА_1 від 04.10.2012 року вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Частина 2 статті 1254 ЦК України передбачає, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, і якій він йому суперечить.

Відповідно до нового заповіту, посвідченого 29.03.2012 року, ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право заповів ОСОБА_3 Вказаний заповіт було підписано ОСОБА_6 та посвідчено в присутності двох свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10

Із лікарського свідоцтва про смерть №3933 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 в березні 2012 року до неї як до уповноваженої особи звернувся ОСОБА_3, повідомивши, що ОСОБА_5 має намір скласти заповіт. Через кілька днів вона приїхала до будинку, в якому мешкав спадкодавець в с.Озірці Березнівського району Рівненської області. ОСОБА_5 був хворий, тому вона запропонувала викликати лікаря, однак він відмовився. Перед складанням заповіту, вона встановила особу спадкодавця, задала ОСОБА_5 кілька питань, щоб переконатись, чи він розуміє, для чого вона приїхала, і він їй підтвердив, що бажає скласти заповіт на користь ОСОБА_3 Свідок запитала, чи зможе ОСОБА_5 підписати заповіт, він відповів, що знесилений і зробити цього не може, тому складання заповіту відбулось у присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10, а підписала заповіт на прохання ОСОБА_5 ОСОБА_6 Заповіт було складено у двох екземплярах, один з яких вона забрала до сільської ради, а інший залишила для спадкодавця. Свідок також зазначила, що волевиявлення ОСОБА_5 було вільним, в її присутності ніхто не вчиняв тиск на особу, спадкодавець сам вказав, що бажає залишити усе майно для відповідача. Свідок повідомила, що вона знала про інший заповіт спадкодавця на корить позивача, однак на момент складання оспорюваного заповіту про нього сам ОСОБА_5 нічого не згадував, а вона не пригадала.

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що ОСОБА_5 проживав одиноко, і коли він захворів, то вона іноді приносила йому їсти, але коли стан його здоров'я вже значно погіршився, він сказав, що хоче скласти заповіт на ту особу, яка б його доглянула. Спочатку він хотів визначити спадкоємцем ОСОБА_10, але вона відмовилась, тоді він сам особисто їй казав, що складе заповіт на ОСОБА_3 Для складання заповіту були запрошені секретар сільської ради ОСОБА_12, вона, а також двоє свідків - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 Після того, як в її присутності секретар сільської ради склала заповіт, вона його прочитала вголос, а потім свідок на особисте прохання ОСОБА_5 підписала цей заповіт, оскільки сам спадкодавець за станом здоров'я його підписати не міг. Також свідок вказала, що і сама особисто прочитала цей заповіт. В її присутності ніхто насилля щодо спадкодавця з метою змусити його залишити усе майно відповідачу, не вчиняв.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що є троюрідною сестрою ОСОБА_5, який після смерті мами проживав одиноко. Коли вона довідалась, що ОСОБА_5 захворів, вона з ОСОБА_3 прийшла до нього і запропонувала йому, щоб він склав заповіт на будь-яку особу, щоб ця особа його доглядала, так як рідна сестра ОСОБА_5 повідмила, що немає коштів, щоб прихати і доглядати за братом. Тоді ОСОБА_5 сам сказав, що хай усе буде для ОСОБА_3, при цьому він усе розумів. Ця розмова відбулась приблизно за тиждень до складання заповіту. Свідку не відомо про будь-які факти насилля щодо спадкодавця з метою змусити його скласти заповіт на відповідача.

Свідок ОСОБА_10 давала показання про те, що ОСОБА_5 проживав одиноко по сусідству і вона підтримувала з ним приятельські відносини, він часто приходив до неї у гості, вона приносила йому їсти, дрова, щоб протопити будинок. Коли стан його здоров'я погіршився, він сказав, що складе заповіт на неї чи на її синів, однак вона відмовилась, вказуючи, що ні вона сама, ні її сини не матимуть змоги за ним доглядати, тоді він повідомив, що складе заповіт на ОСОБА_3 Під час посвідчення заповіту вона була присутня як свідок. Коли до будинку ОСОБА_5 зайшла секретар сільської ради, вона його запитала, чи знає він, хто вона така і чому прийшла до нього, на що ОСОБА_14 відповів, що її впізнає і хоче переписати своє господарство на ОСОБА_3, після чого секретар сільської ради склала заповіт. Під час складання заповіту у кімнаті були присутні: секретар сільської ради ОСОБА_12, вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 періодично заходив і виходив з будинку. Після складання заповіту ОСОБА_12 прочитала заповіт в голос. ОСОБА_15 не міг сам прочитати і підписати заповіт. Особисто вона заповіт не читала, їй не пропонували, але зміст заповіту вона чула, коли його зачитувала секретар сільської ради, і зрозуміла його. Насилля чи погроз до ОСОБА_5 під час складання заповіту ніхто не застосовував.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що був присутній в якості свідка під час складання заповіту ОСОБА_5 Спадкодавець сам повідомив секретарю сільської ради, що бажає заповісти своє майно ОСОБА_3, тиску на нього ніхто не вчиняв, після чого секретар склала заповіт та прочитала його в голос. ОСОБА_5 сказав, що у нього трусяться руки, тому сам він не зможе його підписати, в зв'язку з чим попросив підписати заповіт ОСОБА_6 Чи сам свідок читав даний заповіт, він пригадати не зміг.

Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що 13.03.2012 року на прохання сусідів оглянув ОСОБА_5 За результатами огляду він виявив, що стан особи був важкий, він відразу запропонував йому госпіталізацію, однак хворий відмовився. ОСОБА_5 міг рухатись, адекватно відповідав на поставлені йому питання, однак був виснажений, у нього була збільшена печінка, жовтуватого кольору шкіра, в зв'язку з чим був встановлений діагноз - цироз печінки. Свідок пояснив, що вказане захворювання на пізніх стадіях може впливати на розумові здібності особи, але яким був стан хворого на 29.03.2012 року йому не відомо.

Свідок ОСОБА_17 дала показання про те, що є соціальним працівником, добре була знайома з ОСОБА_5, який проживав одиноко. Від сільського голови вона довідалась, що у ОСОБА_5 значно погіршився стан здоров'я, після чого вона питала про стан здоров'я ОСОБА_5 у ОСОБА_6, ОСОБА_3, а потім і особисто прийшла його провідати, і, зокрема, 29.03.2012 року близько 18-19 годин. Він лежав, повернувшись до стіни, не відгукнувся, коли вона його покликала, після чого свідок пішла.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що йому було відомо про складання ОСОБА_5 заповіту на користь ОСОБА_1, а згодом дізнався, що ОСОБА_5 склав новий заповіт на ОСОБА_3, проте будь-яких фактів щодо складання оспорюваного заповіту йому не відомо. Коли 28.03.2012 року він приїхав до ОСОБА_5 додому, він був дуже слабкий, не захотів з ним говорити.

Свідок ОСОБА_19 повідомив, що про сам факт складання заповіту йому нічого не відомо. Ще за життя він часто відвідував спадкодавця, так як був його двоюрідним братом. За день чи два до складання заповіту він навідався до ОСОБА_5, останній, на його думку, був не при собі, так як згадував про якісь події в армії, говорив беззв»язно.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що був свідком, як в серпні 2008 року ОСОБА_5 приносив ОСОБА_1 заповіт, що був вчинений на його користь, та розписку. Крім того, 28.03.2012 року він зайшов до ОСОБА_5, так як хотів придбати у нього віники. Він його покликав, проте ОСОБА_5 не відгукнувся, після чого він залишив його будинок.

Свідок ОСОБА_21 суду повідомила, що після складання заповіту через кілька днів разом з представником позивача ОСОБА_2 вони прийшли до ОСОБА_5, який був адекватний, упізнав ОСОБА_2, вони з ним поспілкувались приблизно 15 хвилин.

Судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, покликається як на одну із підстав позову на недійсність заповіту спадкодавця ОСОБА_5, посвідченого 29.03.2012 року, зазначаючи, що: 1) його було складено особою, яка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 2) заповіт було вчинено під дією насильства.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Із висновку судово-психіатричного експерта №228 вбачається, що в момент укладення заповіту 29.03.2012 року ОСОБА_5 стійкими хронічними психічними захворюваннями чи недоумством не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У п.22 експертного висновку (обгрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об»єктів експертизи) зазначено, що «аналіз матеріалів цивільної справи та наданої медичної документації вказує на відсутність відомостей за будь-які психічні розлади у ОСОБА_5, як в період, що передував правочину, так власне, і на момент укладенняним заповіту 29.03.2012 року. Таке твердження грунтує і лікарський огляд проведений лише за два тижні до вказаного правочину. При огляді були зазначені скарги ОСОБА_5 на слабкість, нездужання, зниження апетиту та маси тіла, що є клінічно притаманними для соматичної хвороби, водночас записи не містять жодних даних, які б свідчили за порушення функціонування психічної сфери… Незважаючи на ситуативність та різноречивість показів свідків, в сукупності подані ними відомості відображають лише характерні ознаки соматичної хвороби. Даних, які можна було б клінічно верифікувати як ознаки психічного розладу у показаннях свідків не простежується.»

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у своїх показання суду повідомили, що в момент вчинення заповіту ОСОБА_5 мав незадовільний стан здоров»я, був ослаблений, проте розумів, що за дія відбувається і бажав скласти заповіт на користь відповідача.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року зазначено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_10 дали показання про те, що ОСОБА_5 в їх присутності самостійно сказав, кому заповідає своє майно, тиску на нього ніхто не вчиняв. Крім того, спадкодавець ще до складання заповіту повідомляв, що заповіт буде складено на користь ОСОБА_3 Жоден з допитаних свідків не вказав суду на будь-які факти вчинення насильства щодо ОСОБА_5, членів його сім»ї, родичів, його майна відповідачем ОСОБА_3 чи будь-якою іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стороною позивача не було представлено суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення оспорюваного правочину, та доказів, що підтверджували б факт вчинення заповіту під впливом насильства, а тому з підставі вказаних позивачем даний правочин не може бути визнаний недійсним.

Також позивач на обґрунтування своїх вимог покликається на те, що заповіт було складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і з вказаних підстав просив визнати даний заповіт недійсним, а у своїй промові в судових дебатах представник позивача покликався на нікчемність правочину з цих підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

При вирішенні питання про те, чи наявні підстави вказувати про нікчемність заповіту ОСОБА_5, посвідченого 29.03.2012 року, суд приймає до уваги наступні обставини.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК).

Порядок вчинення нотаріальної дії - посвідчення заповіту врегульовано Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (в подальшому Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Позивач зазначає наступні порушення форми та порядку посвідчення заповіту:

1) не зазначено причин, з яких текст заповіту не може бути підписано особисто заповідачем (у зв'язку з якою хворобою чи вадами);

2) особою, що вчиняла нотаріальні дії не було витребувано документи про право власності на майно та документи про хворобу ОСОБА_5;

3) заповіт було підписано не ОСОБА_5, а іншою особою ОСОБА_6 на її прохання, а не на прохання заповідача, і дана особа заповіт не прочитала;

4) було порушено нотаріальну таємницю, так як під час складання заповіту був присутній відповідач та його дружина.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

У заповіті спадкодавця ОСОБА_5, посвідченому 29.03.2012 року, зазначено, що «у зв'язку із хворобою заповідача заповіт складено і засвідчено за адресою АДРЕСА_1».

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документу та в посвідчувальному написі ( п.5 Глави 9 Розділу І).

При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається (п.1.5 Глава 3 Розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом при огляді заповіту встановлено, що у зв'язку із хворобою заповідач не міг сам прочитати та підписати заповіт, в зв'язку з чим на його прохання заповіт було підписано іншою особою - ОСОБА_6 На зворотній стороні заповіту вказано « у зв'язку з хворобою ОСОБА_5 на її особисте прохання…. заповіт підписано ОСОБА_6.». Свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що допустила описку, вказавши « на її особисте прохання», так як переписувала заповіт із зразка, де заповідачем була жінка. Крім того, свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що підписати заповіт попросив її особисто ОСОБА_5, дану обставину підтвердив і свідок ОСОБА_11 Свідок ОСОБА_6 суду показала, що прочитала заповіт.

Ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ні Законом України «Про нотаріат» не передбачено обов'язок особи, яка вчиняє нотаріальну дію, витребовувати документи про право власності на майно та про хворобу заповідача, як і зазначення конкретного захворювання спадкодавця, що перешкоджає йому підписати заповіт.

Згідно п.1.11 Глави 3 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менш ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його в голос та ставлять свої підписи на ньому.

Судом встановлено, що заповіт ОСОБА_5 було посвідчено в присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10, які не є особами, що вчиняли нотаріальну дію, не є особами, на користь яких складено заповіт, членами сім'ї чи близькими родичами спадкоємця за заповітом, є особами, які могли прочитати та підписати заповіт, тобто відсутні обставини, що унеможливлювали їх участь у нотаріальній дії як свідків згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Із показань свідка ОСОБА_10 встановлено, що вона особисто заповіт не читала, але чула його зміст, так як заповіт було прочитано вголос посадовою особою сільської ради, що його посвідчувала, зміст даного заповіту їй було зрозуміло і він не суперечив волі спадкодавця, який особисто повідомив, що своє майно бажає заповісти ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що заповіт секретарем сільської ради було прочитано вголос і його зміст не суперечив волі ОСОБА_5, чи особисто він як свідок цей заповіт прочитав, він пригадати не зміг.

Щодо покликання сторони позивача на присутність при посвідченні заповіту спадкоємця ОСОБА_3 та його дружини, то вказаний факт знайшов своє підтвердження в судовому засідання, так як сам відповідач не заперечив, що періодично заходив до кімнати, де відбувалася нотаріальна дія, що підтвердили також і присутні свідки, свідок ОСОБА_6 також вказала, що при посвідченні заповіту була присутня дружина ОСОБА_3

Проте суд не вважає, що самі по собі факт порушення нотаріальної таємниці та факт непрочитання одним із свідків особисто заповіту (щодо іншого свідка безспірно ця обставина встановлена не була) може бути підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки про ту обставину, що заповіт буде складено на користь ОСОБА_3, повідомляв сам заповідач ще до моменту складання заповіту, на що в судовому засіданні вказав відповідач, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_10 Вказані обставини не вплинули на волевиявлення спадкодавця, не призвели до невірного тлумачення його волі.

З урахування обставин, що викладені вище, суд приходить до висновку, по відсутність підстав вважати правочин - заповіт ОСОБА_5, складений і посвідчений 29.03.2012 року, нікчемним.

Керуючись ст.ст.207,1247,1251, 1257 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, Законом України «Про нотаріат»,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: Старовецька Ю. В.