Справа № 266/4137/14-ц
Провадженя№ 2/266/74/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.

при секретарі Жирковой М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення матеріальної шкоди у розмірі 1424,60 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.

В ході слухання справи позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких просить суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 50 000,00грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 пояснила, що вироком Приморського районного суду міста Маріуполя від 11 березня 2014 року ОСОБА_5 і ОСОБА_2 визнані винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі з випробувальним терміном в 1 рік, ОСОБА_2 покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки. Задоволено частково цивільний позов позивача, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 4000 грн., в задоволенні його вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.08.2014 року, вирок від 11.03.2014 року скасований в частині цивільного позову про стягнення моральної шкоди та справу направлено до Приморського районного суду Маріуполя на новий розгляд у порядку цивільного судочинства. Протиправними діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди. В результаті заподіяних позивачу відповідачем тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а саме: забій головного мозку, забій м'яких тканин і садна обличчя, скол емалі 1-го і 2-го зубів на верхній щелепі) він тривалий час з моменту вчинення злочину відчував сильний фізичний біль , душевне потрясіння, порушився його звичний уклад життя, він не може вести активний спосіб життя як раніше, оскільки його стан здоров'я постійно погіршується, до теперішнього часу його турбують часті головні болі, його працездатність на сьогоднішній день ще більш знижена, він не може працювати за спеціальністю, бо є застереження лікарів, він вимушений шукати іншу роботу, яка дозволить йому заробляти гроші на родину. ОСОБА_1 постійно перебуває на лікарняному листі, змушений проходити регулярно стаціонарне та амбулаторне лікування для підтримки свого здоров'я, в даний час його направляють для оформлення групи інвалідності. Він батько трьох неповнолітніх дітей, у тому числі дитини-інваліда, дітей він виховує один, оскільки їх мати позбавлена ??батьківських прав. Внаслідок вищевказаних злочинних дій по відношенню до нього, він був позбавлений можливості перебувати з дітьми, реалізовувати свої права і обов'язки по вихованню, утриманню та догляду за дітьми, йому доводилося просити допомоги знайомих, що також завдало душевні страждання не тільки йому, але і його дітям. На його думку, вже протягом трьох з половиною років з вини відповідача він не може повернутися до звичного укладу життя і в зв'язку з інвалідністю вже не зможе. Позивач, в даний час за станом здоров'я не може виконувати покладені на нього обов'язки за місцем роботи, у зв'язку з тривалими лікарняними був направлений за місцем роботи для проходження медичної коміссі. Протоколом ВКК №38 від 15.05.2012 року був поставлений висновок про те, що позивачеві протипоказані ті умови роботи, які передбачає його робоче місце, а саме, важка фізична праця, робота у вимушеному похилому положенні тулуба постійно. У зв'язку з чим, було поставлено питання про звільнення позивача і він пішов у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку. Залишившись без регулярного заробітку за основним місцем роботи з вини відповідача, перед позивачем виникло питання про утримання своїх дітей. Він змушений перебиватися випадковими заробітками, на які здатний за станом здоров'я, а цей перелік робіт значно зменшився з вини відповідача. Дані обставини також тягнуть для позивача додаткові моральні переживання, нервові потрясіння. Крім того, у зв'язку з неможливістю позивача виконувати деякі трудові обов'язки знизилася його цінність, як працівника. Крім того, існує й надалі необхідність лікування позивача, звернення за допомогою до медичних фахівців та придбання дорогих препаратів. У моменти нападів позивач не має можливості взагалі виконувати будь-яку роботу і вести активний спосіб життя, спілкуватися і гуляти з дітьми, що заподіює йому душевний біль через його фізичної неповноцінності і занепокоєння, у зв'язку з необхідністю утримання та догляду за дітьми. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 50 000,00грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнав частково, готовий відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., до теперішнього часу ніякої допомоги потерпілому від його дій ОСОБА_1 він не надавав, вибачення просить не буде. Моральну шкоду відшкодовувати йому не має чим, бо грошей у нього не має, він ніде не працює, на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості не стоїть.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов,язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що згідно вироку Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.03.2014 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік, ОСОБА_2 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди суму 4000,00 грн. (а.с.10-14).

Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 11.08.2014 року, вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 березня 2014 року постановлений стосовно ОСОБА_2 - скасований в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди для розгляду в порядку цивільного судочинства. В решті вирок стосовно ОСОБА_2 залишений без змін (а.с.17-20).

Таким чином, вироком суду встановлено, що ОСОБА_2, знаходячись в алкогольному сп,янінні, разом із ОСОБА_5 заподіяли тілесні ушкодження потерпілому у вигляді легкого забою головного мозку, забою м'яких тканин і садна обличчя, скол емалі 1-го і 2-го зубів на верхній щелепі, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як не небезпечні для життя, але яки потягнули за собою тривалий розлад здоров'я.

Наслідком протиправних дій відповідача ОСОБА_2 стали неодноразові звернення позивача до лікарів, неодноразове знаходження на лікуванні та обстеженнях на протязі значного часу.

Згідно довідки "Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 м.Маріуполя" №05/73, ОСОБА_1, 1979 року народження, знаходиться на "Д" обліку у невролога МЛ №3 з діагнозом: наслідки перенесеної ЧМТ з цефалгією. ЧМТ отримана у березні 2011 року, лікувався в нейрохірургічному відділенні МЛЗгідно виписки №1770/216 з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного віддлення МЛ №9 МСЧ ДМФ, діагноз ОСОБА_1 при виписці: наслідки перенесеної ЧМТ ( 2011 рік побутова травма) (а.с.15-16).

Згідно довідки ЧБО "ЛК"Азовсталь", надана медикаментозна допомога ОСОБА_1 при його находженні на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії МЛ №5, на суму 1424,60 грн. (а.с.7, 8).

Згідно виписки з історії хвороби №36838238, діагноз ОСОБА_1: наслідки перенесеної ЧМТ ( 2011 рік побутова травма).

Згідно протоколу КТ №12283 Лікувально-діагностичного центру ПАТ "ММК імені Ілліча" відділення променевої діагностики, висновок стосовно ОСОБА_1: КТ-ознаки рідкого утворення передніх відділів прокольної борозди, яка, враховує клініко-анамнестичні дані, може бути обумовлено кистою прозрачною перегородкою. За порівнянням з КТ від 2011 року - негативна динаміка. Рекомендована консультація нейрохірурга, пр. необхідності - МРТ. Ознаки помірно вираженої наружної гідроцефалії. Ознаки єтмоідіта - рекомендовано консультацію ЛОР.

Згідно виписки з історії хвороби №293 діагноз ОСОБА_1 при виписці: ЗЧМТ. Забій головного мозку легкого ступеня, супутньо6 забої м'яких тканин голови.

Згідно виписного епікризу №71, клінічний діагноз ОСОБА_1: наслідки тяжкої ЧМТ (забій головного мозку, 2011 рік, в побуті).

Згідно висновку Центру компьтерної та магнітно-резонансної томографії "Медлайн Плюс" від 19.03.2011 року, у ОСОБА_1, КТ ознаки забою лобної долі правої гемисфіри головного мозку. Асімметрична внутрішня гідроцефалія.

Згідно протоколу ВКК №38 від 15.05.2012 року діагноз ОСОБА_1, остаточні наслідки ЧМТ (травма побутова 16.03.2011 року) з помірним цефалічним синдромом., у зв,язку із тривалим перебуванням на лікарняному з даної травмою та наданою виробничою характеристикою робочого місця - заборонено важка праця та робота у примусовому похилому положенню.

Також судом встановлено, що позивач, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 18.11.2010 року УПСЗН Приморського району Маріупольської міської ради ОСОБА_1, отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам у розмірі 723,00 грн. з 26.10.2010 року по 18.10.2013 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 12.01.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Маріуполі, Донецької області, та її батьками записані: батько ОСОБА_1, мати - ОСОБА_8, актовий запис №30 (а.с.3).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 039212 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Маріуполі, Донецької області, та її батьками записані: батько ОСОБА_1, мати - ОСОБА_8, актовий запис №1127 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 314984 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Маріуполі, Донецької області, та її батьками записані: батько ОСОБА_1, мати - ОСОБА_8, актовий запис №106 (а.с.5).

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику про відшкодування моральної (немайової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди має бути позивачем доведеним та вмотивованим.

Судом достовірно встановлено, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу була заподіяна низка тілесних ушкоджень, які в сукупності привели до значеного погіршення його здоров,я та ці погіршення здоров,я є триваючими до теперішнього часу, приносять йому моральні страждання

Судом встановлено, що позивач після отримання травм у зв,язку із протиправними діями ОСОБА_2 , не має можливості працювати за спеціальністю, вимушений знаходитись у відпустці по догляду за дитиною, а після виходу з неї шукати собі іншу роботу за станом здоров,я .

Таким чином суд вважає, що у зв,язку із подіями, які мали місце при скоєні злочину ОСОБА_2, у позивача значно змінився образ його життя, він вимушений прикладати значних зусиль для організації свого життя, поновлення здоров,я.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем не було прийнято ніяких заходів щодо відшкодування матеріальної чи моральної шкоди потерпілому - позивачу ОСОБА_11 з березня 2011 року до теперішнього часу, відповідач не бажає розкаюватися, просити прощення у позивача, тим самим допустивши до теперішнього часу тривалі моральні страждання із-за своєї неправомірної поведінки.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи обставини, за яких позивач ОСОБА_1 зазнав душевних страждань у зв'язку із вчиненням відносно нього відповідачем ОСОБА_2 протиправних дій, що виразилися у зміні його життєвого укладу, призвело до утворення скрутного матеріального становища, необхідністю прикладати значних зусиль щодо організації життя після отриманих травм, а також поведінку самого відповідача, керуючись засадами розумності, справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 20000,00 грн. у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягнути судовий збір в розмірі 243,60грн.

Керуючись ст.23, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст..ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 ( двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Курбанова Н. М.