Справа № 360/2295/14 Головуючий у І інстанції Унятицький Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/1978/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 38 27.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - державний нотаріус сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мінерт Олександр Альфредович про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 червня 2002 року вона з братом ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 успадкували по 1/2 частині будинку по АДРЕСА_1 Київської області, загальною площею 102,1 кв.м., житловою - 37,1 кв.м. 24 вересня 2010 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Київської області, загальною площею 102,1 кв.м., житловою площею - 37,1 кв.м. Оскільки право власності на спірне майно зареєстроване на брата після його смерті, просила визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 вересня 2010 року посвідчене державним нотаріусом сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мінерт О.А. у спадковій справі № 176/2009 р. в реєстрі за № 2-176224.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенню позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачу видано було свідоцтво про право на спадщину за законом саме на ту частку, яку отримав спадкодавець після смерті ОСОБА_6

Колегія суддів з такими висновками погоджується, виходячи із наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (батько відповідача) стали спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у рівних долях по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 червня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Рибалкіною Г.Г. (а.с. 25)

Відповідно до вказаного Свідоцтва, спадщина складається з будинку під літерою - «А», дерев'яного, обкладеного цеглою, житловою площею 37,1 кв.м., загальною площею 102,1 кв.м. та надвірних будівель до нього: сарай-Б, туалет - В, душ - Г, колодязь № 1, огорожа - №№2-3, замощення - І.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Єдиним спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_3 - його син, якому 24.09.2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 Бородянського району Київської області, що належало померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 15 червня 2002 року. (а.с. 27)

ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на спадкове майно 23.05.2011 року.(а.с. 28)

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 послалась на ст. 1301 ЦК України, відповідно до положень якої, Свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

При цьому, позивачка зазначила, що на момент видачі спірного Свідоцтва на ім'я відповідача частина майна, що перейшло у спадок, є самочинно збудованим. Крім того, відповідач не мав права на спадкування ? частини будинку, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 не зареєстрував у передбаченому законом порядку своє право власності на вказане майно, а така реєстрація відбулась вже після його смерті.

Зазначені доводи позивачка викладає також в обгрунтування своєї апеляційної скарги, вказуючи, що суд першої інтсанції не дав їм належної правової оцінки.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не приймає вказані доводи у зв'язку з їх необгрунтованістю.

Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

В даному випадку, положення вказаної статті не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами.

ОСОБА_3, відповідач по справі є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька - ОСОБА_5.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих порушення її прав у зв'язку із видачею ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину після померлого батька.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує також ту обставину, що на момент видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 червня 2002 року, яким посвідчувалось право на ? частину спадкового майна в рівних долях за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у спадкоємців спору щодо спадкового майна не існувало.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: