Справа №480/1891/14-ц 27.05.2015 27.05.2015 27.05.2015
Провадження № 22-ц/784/1323/15 Головуючий у 1 інстанції Стрєльнікова Д.В.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м.Миколаїв Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Харитоновій І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи за заявою ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області

від 22 квітня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2009 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на протязі 3 років.

Цим же вироком з ОСОБА_2 на користь цивільних позивачів на відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди стягнуто 1 076 775 гривень 50 копійок, частину з яких було відшкодовано з виручених від продажу за 90 500 гривень належного йому транспортного засобу.

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про відшкодування збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що йому на праві власності належав сідловий тягач марки «Renault Magnum» АЕ 390, 1999 року випуску державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп - платформа до нього марки «Trailor S 383EL», 1989 року випуску державний номер НОМЕР_2.

05 серпня 2007 року водій ОСОБА_4, експлуатуючи вказаний автомобіль, не впорався з його управлінням, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з зустрічними автомобілями.

В результаті дорожньо-транспортної події було завдано шкоди життю, здоров'ю та майну 17 осіб.

За вказані дії ОСОБА_4 засуджено, а він (позивач) на підставі вироку відшкодував збитки за їх заподіювача. У зв'язку з чим, просив стягнути з відповідача на його користь вартість автомобіля, виходячи з ціни його продажу

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнута шкода з ОСОБА_4 В решті вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 5 грудня 2012 року рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 упущеної вигоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення 42000 упущеної вигоди. Розподілено судові витрати. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2013 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 5 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 5 грудня 2012 року залишено без змін.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з заявою про перегляд рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Він вказував, що 15 квітня 2014 року отримав повний текст рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2008 року по справі за № 2-1067/08, яким визнано право власності за ОСОБА_6 на вантажний сідловий тягач «RENAULT MAGNUM AE 390» та напівпричіп «TRAILOR S383EL». Оскільки власником вказаного майна був ОСОБА_6, то ОСОБА_2 не мав права на відшкодування збитків. Вказані обставини, на його думку, є нововиявленими.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року в задоволенні його заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3 просить скасувати останню ухвалу, а справу повернути на новий розгляд. На думку апелянта, ухвала не відповідає вимогам закону, оскільки суд не взяв до уваги викладених ним в заяві доводів.

ОСОБА_2 заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3 та третя особа за матеріалами справи у зв'язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_5 просять апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підстави перегляду рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами викладені у ст.361 ЦПК України. У п. 1 ч. 2 ст. ЦПК України (на яку фактично посилається заявник) зазначено, що такими підставами можуть бути істотні для справи обставини , що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Дійшовши правильного висновку, що вказані апелянтом обставини не відносяться до нововиявлених, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви.

Доводи в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги.

Апелянт посилається на неправильність рішення суду першої інстанції. Проте, така перевірка здійснюється в іншому порядку, в порядку апеляційного та касаційного оскарження.

Також, доводи в апеляційній скарзі суперечать процесуальному закону і матеріалам справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1,2 ч.2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п.3 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Апелянт не довів, що викладені ним обставини, не існували на момент розгляду справи. Навпаки, вказані обставини були предметом перевірки судами. Зокрема, про вказані обставини зазначав в апеляційній скарзі від 28 листопада 2008 року на вказаний вище вирок сам ОСОБА_2, заперечуючи стягнення з нього шкоди як з володільця джерела підвищеної небезпеки (а.с.3). Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2009 року апеляційна скарга залишена без задоволення, а вирок Вінніцького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2008 року залишено без змін (а.с.т.1, а.с.6-8).

За вказаного, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: