АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/24548/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/16115/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

16 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Служби безпеки України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Служби безпеки України, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_3 збитки у розмірі 98 998 грн. 55 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник СБУ подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином., про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 3 січня 2015 року приблизно о 07 год. 20 хв. по вул.. С. Петлюри-Саксаганського в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Деу Ланос» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Із зазначеної вище постанови вбачається, що ОСОБА_4 працює водієм у відповідача та порушив правила дорожнього руху перебуваючи за кермом службового автомобіля.

Згідно звіту № 3639 від 29 січня 2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_1, яким є позивач, становить 196 697,60 грн. Цивільна відповідальність СБУ на момент ДТП була застрахована страховою компанією «ВУСО» відповідно до полісу № АІ/2892085 від 1 вересня 2014 року, яка частково відшкодувала потерпілій збитки у розмірі 50 000,00 грн.

Зазначила, що іншу частину збитків у розмірі 97 398,55 грн. має згідно до вимог чинного законодавства відшкодувати СБУ. Крім того відповідач має відшкодувати і моральну шкоду спричинену позивачу, яку остання оцінює у 5 000,00 грн. Моральна шкода полягає у тому, що істотне пошкодження автомобіля позивача суттєво вплинуло на її звичайний спосіб життя та створило немало незручностей.

Також зазначила, що вона витратила на підготовку звіту № 3639 від 29 січня 2015 року та № 3897 від 25 травня 2015 року суму 1600,00 грн., що також просила стягнути з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 січня 2015 року в м. Києві приблизно о 07 год. 20 хв. по вул. С. Петлюри-Саксаганського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу Ланос» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5

23 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу, що підтверджується постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що «Нісан» д/н НОМЕР_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_3

Автомобіль «Деу Ланос» д/ н НОМЕР_2 належить відповідачу, в свою чергу, на день ДТП ОСОБА_4 працював в СБУ водієм та перебував за кермом службового транспортного засобу.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2892085 від 1 вересня 2014 року ПрАТ «СК «ВУСО» страховик СБУ, виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 50000 грн.

Як вбачається із звіту № 3699 від 29 січня 2015 року, складеного СПД ОСОБА_6 на замовлення позивача, вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_1 становить 196 697,60 грн.

За висновком СПД ОСОБА_6, викладеним у звіті № 3897 від 25 травня 2015 року, ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_1 становить 49 299,05 грн.

Витрати понесені позивачем за складання звітів становлять 1 600 грн.

За положенням ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому має визначатися відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не досліджено докази, які підтверджують стан автомобіля на момент його відчуження з метою встановлення реальних понесених витрат на відновлення транспортного засобу, оскільки як пояснив в судовому засіданні представник позивача, автомобіль було відчужено як металобрухт за ціною, визначеною при оцінці вартості пошкодженого автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_1 - 49 299 грн. Сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля підтверджується наявними у справі висновками спеціаліста, які відповідачем не спростовано.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не з'ясовано причини безпідставного пред'явлення позовних вимог щодо відшкодування витрат на проведення експертизи до СБУ, а не до Страхової компанії «ВУСО», оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, судом встановлено, що СК «ВУСО» в межах ліміту відповідальності відшкодовано завдану позивачці шкоду, а відповідач відповідно до ст. 1194 ЦК України зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Доводи апеляційної скарги, що судом не розглянуті клопотання, які були заявлені представником відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи - як вбачається з журналу судового засідання від 28 жовтня 2015 року, всі заявлені клопотання ставилися судом на обговорення, за результатами якого СБУ відмовлено у їх задоволенні.

Будь-яких зауважень на журнал судового засідання від 28 жовтня 2015 року представником СБУ не подавалися.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді