Справа № 202/7192/15-ц
Провадження № 2/202/4557/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2015 року м.Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі -МТСБУ) звернулось до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначило, що 03 листопада 2009 року з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності. Вина відповідача у скоєні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 грудня 2009 року. Відповідно до звіту вартості матеріального збитку розмір завданих пошкодженням автомобіля збитків складає 10265,64 грн. Оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за заявою власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 МТСБУ здійснило йому виплату відшкодування в розмірі 8554,70 грн. крім того, позивач поніс витрати на аварійного комісара у розмірі 720 грн., а всього 9274,70 грн. Вказану суму МТСБУ на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в порядку регресу просить стягнути з відповідача на свою користь. Також позивачем сплачено 1500 грн. за правову допомогу та 243,60 грн. судового збору, які позивач також просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов МТСБУ до ОСОБА_3Є підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 листопада 2009 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд-Сієрра», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням відповідача та автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, який належить йому на праві власності.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_4 отримав пошкодження.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_4 була застрахована згідно з полісом від 01 жовтня 2009 року в ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа».

Відповідальність відповідача на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 грудня 2009 року відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з висновком №1670 експертного автотоварознавчого дослідження від 16 квітня 2009 року вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_4, складає 10265,64 грн.

21 квітня 2010 року власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до наказу № 1414 від 01 червня 2010 року МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_2 8554,70 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з платіжним дорученням № 2360 від 01 червня 2010 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування у вищезазначеному розмірі.

Регулювання діяльності та здійснення регламентних виплат МТСБУ здійснюються відповідно до розділу IV Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п.п. а п. 41.1 ст. 41 даного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи, що МТСБУ виконало покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди з відповідача як винної особи на користь МТСБУ підлягають стягненню в порядку регресу понесені витрати в розмірі 8554,70 грн.

Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 720 грн., що підтверджується копією рахунку аварійного комісара, копією акту виконаних робіт та копією платіжного доручення про сплату витрат на аварійного комісара, що також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином позовні вимоги МТСБУ саме до ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За частиною першою статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення) затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ.

Відповідно до додатку до вказаної постанови встановлено, що розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

В матеріалах справи відсутній розрахунок даної суми та договір про надання правової допомоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.1191 ЦК України, ст.ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р №871 в ПАТ «Укрексімбанк» в м. Київ, МФО 322313, код 21647131, місцезнаходження: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд.8) грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 9247 (девять тисяч двісті сорок сім) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин