Справа № 203/5999/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про визнання проекту договору укладеним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 18.03.2014 року на адресу підприємства надійшов лист від ОСОБА_1 з вимогою укласти договір про теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1. Вимоги остання обґрунтовувала витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2013 року. На підставі заяви договірний відділ підприємства підготував відповідний проект договору №1045 від 10.04.2014 року про постачання теплової енергії, який було направлено супровідним листом від 10.04.2014 року на адресу відповідачки. Однак, до теперішнього часу відповідачка підписаний зі свого боку екземпляр договору підприємству не повернула. Заяву на відключення від теплопостачання позивач від відповідачки не отримував. В зв'язку з технічними характеристиками централізованого опалення одностороннє повне відключення приміщення відповідачки від мережі теплопостачання з боку підприємства є неможливим. Відмова відповідачки від укладання договору приносить значну матеріальну шкоду підприємству та невідворотно наближає надзвичайну ситуацію, в який опиниться значна частина населення міста через відключення системи опалення і гарячого водопостачання. З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати укладеним договір на постачання теплової енергії між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_1 на умовах, викладених в проекті договору №1045 від 10.04.2014 року про постачання теплової енергії з додатками №1-3.

В призначене на 19.05.2015 року судове засідання представник позивача не з'явився. В наданій заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в призначене на 19.05.2015 року судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили. В судовому засіданні 03.12.2014 року представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 не є власником приміщення АДРЕСА_1, а тому вимоги до неї про укладення договору на постачання теплової енергії за вказаною адресою є безпідставними.

З урахуванням поданої представником позивача заяви, повторної неявки відповідачки та її представника в судове засідання, того, факту що останній приймав участь в судових засіданнях по справі, що призначались раніше, під час яких висловив думку відповідачки щодо заявленого позову, ніяких заяв та клопотань, які б не були розглянуті судом не заявляв, суд з урахуванням положень ст.ст.158,169,197 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті у відсутності не з'явившихся сторін.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.03.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради з письмовою заявою про укладення договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою нежитлового приміщення АДРЕСА_1, власником якого вона є.

Листом позивача від 10.04.2014 року на адресу відповідачки було направлено для розгляду та підписання два примірники підготовленого відповідно до її заяви договору №1045 від 10.04.2014 року про постачання теплової енергії.

Посилаючись на те, що вказаний до теперішнього часу відповідачкою не підписано, що завдає згоди підприємству, позивач просив суд визнати укладеним договір на постачання теплової енергії між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_1 на умовах, викладених в проекті договору №1045 від 10.04.2014 року про постачання теплової енергії з додатками №1-3.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ЦК України.

Так, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг та визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасни-ками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних за-садах.

Стаття 4 зазначеного вище Закону визначає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або

припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6,627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 ЦК України при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Разом з тим, як встановлено судом під час розгляду справи та вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з 18.12.2013 року зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2013 року.

Також з вказаної довідки вбачається, що вказане приміщення є предметом іпотеки за відповідним договором від 18.12.2013 року, за яким ОСОБА_2 є іпотекодавцем, а ОСОБА_1 - іпотекодержателем.

В зв'язку з цим, оскільки судом встановлено, що власником приміщення з 18.12.2013 року та по теперішній час є інша особа - ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання укладеним договору від 10.04.2014 року про постачання теплової енергії за зазначеною вище адресою з відповідачкою ОСОБА_1, яка на момент подачі заяви 18.03.2014 року та на момент розроблення проекту договору не являлась власником приміщення АДРЕСА_1 та споживачем відповідних послуг за даною адресою, є безпідставними та задоволення останніх призведе до порушення прав ОСОБА_2, як власника приміщення, яка до участі у справі позивачем не залучалась та відповідних клопотань представником останнього у відповідності до ст.33 ЦПК України не заявлялось.

На підставі викладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Сплачений позивачем при подачі позову судовий збір віднести на користь держави.

Керуючись ст.ст.3,6,16,202,627,628,638 ЦК України, ст.ст.4,19,20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.10,11,57-60,88,158,169,197,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про визнання проекту договору укладеним - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак