Справа № 452/3947/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"26" червня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

у складі: головуючого судді Карнасевич Г.І.,

секретаря Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання припиненими правовідносин поруки та договору поруки,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 31. 07. 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (надалі - АКІБ «Укрсиббанк», Відповідач 1) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач 2) було укладено кредитний договір №0 (надалі кредитний договір), для забезпечення виконання якого він та Відповідач 2 взяли на себе зобовязання за договором поруки № 123277 від 31. 07. 2007 року щодо повернення кредиту у відповідності до встановленого графіку його погашення, до якого неодноразово вносились зміни, котрі збільшували та розширювали її відповідальність. Зокрема, 31. 07. 2007 року було укладено додаткову угоду №1 про зміну умов кредитного договору щодо доповнення основного договору додатками № 2 та № 3. Додатком № 2 є «графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту». Щодо змісту даного додатку їй нічого не було відомо. Вважає, що потреби укладати таку угоду в день укладення кредитного договору не було. Крім цього, даною додатковою угодою розширено перелік підстав та встановлені нові розміри збільшених порівняно з кредитним договором відсоткових ставок, згоди на які вона не давала.

Наступні зміни щодо схеми погашення кредиту та затвердження ануїтетного графіку погашення заборгованості були закладені 30. 11. 2009 року в укладеній додатковій угоді №2, хоча самого графіка до даного додатку не долучено. Угодою встановлено фіксований платіж в розмірі 645 доларів США та збільшено термін кредитування до 31. 07.2019 року. Вважає, що такі зміни в черговий раз збільшили обсяг її відповідальності перед Відповідачем - 1 без отримання її згоди на такі дії.

Крім цього, з метою забезпечення виконання основного зобовязання з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 31. 07. 2007 року.

Як посилається в заяві позивач, починаючи з 31. 03. 2008 року, Відповідач 1 нараховує заборгованість по кредитному договору в розмірі 27 відсотків річних, замість 13, 5, як передбачено кредитним договором. Такі збільшення проводились аналогічним шляхом без її згоди.

З тих підстав вважає, що у відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 559 ЦК України є всі правові підстави для припинення поруки у звязку із внесенням в односторонньому порядку змін до кредитного договору, а також у звязку із закінченням строку, встановленого в договорі поруки, оскільки строк виконання основного зобовязання сплинув після порушення Відповідачем 2 строків погашення кредиту у відповідності до графіку погашення кредиту згідно умов кредитного договору. Протягом шести місяців з моменту прострочення Позивач до поручителя свої вимоги не предявив.

Оскільки у відповідності зі ст. 526 ЦК України строк предявлення вимоги кредитора до поручителя про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, із урахуванням обставин, котрі склались між нею та Відповідачем 1, просить постановити рішення, яким в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України визнати припиненими правовідносини поруки та сам договір поруки № 153075 від 25. 10. 2007 року.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Від імені її представника надійшла заява щодо розгляду справи за їхньої відсутності.

Представник Відповідача - 1 ОСОБА_5 позову не визнала, просила застосувати строки позовної давності з приводу визнання припиненим договір поруки, укладений в забезпечення виконання зобовязань за договором споживчого кредиту від 31. 07. 2007 року, посилаючись на те, що з моменту укладення Додаткової угоди 30. 11. 2009 року позивач повинна була звернутися до суду на протязі трьохрічного терміну, проте позовна заява до суду поступила лише 10. 12. 2013 року, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Крім того, вважає, що додаткові угоди за договором поруки укладалися у звязку з укладенням таких угод до договору про надання споживчого кредиту.

Щодо нарахування відсотків у подвійному розмірі пояснила, що розмір процентної ставки не збільшувався в односторонньому порядку. Таке нарахування було погоджено сторонами в день підписання кредитного договору в Додатковій угоді №1 від 31. 07. 2007 року до договору про надання споживчого кредиту, про що було доведено до відома Позичальника і Поручителя. У звязку з порушенням кредитної дисципліни (несплата платежів) Банк застосував подвійну процентну ставку, яка складає 27%. Відповідно до п. 1.1Договору поруки №130804 Поручитель зобовязався відповідати за виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором №0 перед кредитором як існуючих, так і тих, що виникнуть у майбутньому.

Відносно посилання позивача щодо недотримання шестимісячного строку для подання позовної заяви до Поручителя пояснила, що Позивачці як Поручителю 08. 02. 2010 року було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. № 137 010/ 0637, яку остання отримала 12. 02. 2010 року. Оскільки кредит надавався на споживчі цілі та забезпечений іпотекою, боржникам надається 60 - денний строк для погашення простроченої заборгованості з моменту отримання такої вимоги, а тому після спливу такого строку з 13. 04. 2010 року Банк отримав право на дострокове повернення кредиту, а відтак з даного дня слід відраховувати 6-ти місячний термін для подання позовної заяви до поручителя. Останнім днем подання позовної заяви до поручителя ОСОБА_1 є 13. 10. 2010 року. Даний факт сторонами визнається і не оспорюється, а, отже, у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України вважає, що такі обставини дослідженню не підлягають. Оскільки позов до Поручителя був предявлений 12.10 2010 року, то безпідставним є посилання позивача на недотримання такого строку, що служить правовою підставою для задоволення позову.

На думку представника Відповідача 1 наведені позивачем мотиви щодо припинення договору поруки є безпідставними, так як такий був укладений в забезпечення виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту.

З тих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Інші відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе слухати справу за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення представника Відповідача 1, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом установлено, що 31. 07. 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, для забезпечення виконання якого позивач ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 взяли на себе зобовязання за договором поруки № 123277 від 31. 07. 2007 року щодо повернення кредиту у відповідності до встановленого графіку його погашення, до якого неодноразово вносились зміни. Зокрема, 31. 07. 2007 року було укладено додаткову угоду № 1 про зміну умов кредитного договору щодо доповнення основного договору додатками № 2 та № 3. Додатком № 2 є «графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту». Даною додатковою угодою розширено перелік підстав та встановлені нові розміри збільшених порівняно з кредитним договором відсоткових ставок.

Наступні зміни щодо схеми погашення кредиту та затвердження ануїтетного графіку погашення заборгованості були закладені 30. 11. 2009 року в укладеній додатковій угоді № 2. Угодою встановлено фіксований платіж в розмірі 645 доларів США та збільшено термін кредитування до 31. 07.2019 року. Додаткові угоди за договором поруки укладалися у звязку з укладенням таких угод до договору про надання споживчого кредиту. Поручитель, яким є позивач, відповідно до п.п. 1.1 Договору поруки зобовязався відповідати за виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором.

З тих підстав суд вважає безпідставним посилання позивача на дану обставину як на підставу задоволення позовних вимог.

Щодо нарахування відсотків у подвійному розмірі, які, за твердженням позивача, збільшувались в односторонньому порядку, то судом було встановлено, що таке нарахування було погоджено сторонами в день підписання кредитного договору в Додатковій угоді №1 від 31. 07. 2007 року, укладеній відповідно до договору про надання споживчого кредиту, про що було доведено до відома Позичальника ОСОБА_2 і Поручителя ОСОБА_1 У звязку з порушенням кредитної дисципліни (несплата платежів) Банк (Відповідач 1) застосував подвійну процентну ставку, яка складає 27%, відтак в силу вищезгаданих положень п. 1.1Договору поруки №130804 Поручитель зобовязався відповідати за виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором №0 перед кредитором як існуючих, так і тих, що виникнуть у майбутньому, що спростовує твердження позивача нарахування відсотків в односторонньому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, позивачці як Поручителю 08. 02. 2010 року було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. № 137 010/ 0637, яку остання отримала 12 02 2010 року. Оскільки кредит відповідно до п. 1.3.5 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 31. 07. 2007 року надавався на споживчі цілі, згідно п. 2.1 з метою виконання зобовязання Позичальником Відповідачем -1 була прийнята застава нерухомості, а саме квартира у м. Самборі Львівської області на площі Ринок, 14/3.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець нап основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк плати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Оскільки вимогу Позивач отримала 12. 02. 2010 року, тільки зі спливом шістдесятиденного строку, тобто, з 13. 04. 2010 року Відповідач 1 отримав отримав право на дострокове повернення кредиту, а відтак з цього дня слід відраховувати 6-ти місячний термін для подання позовної заяви до поручителя. Останнім днем подання позовної заяви до поручителя ОСОБА_1 є 13. 10. 2010 року. Даний факт сторонами визнається і не оспорюється, а, отже, у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини дослідженню не підлягають. Беручи до уваги, що позов до Поручителя був предявлений 12.10.2010 року, то безпідставним є посилання позивача на недотримання такого строку.

Представник Відповідача -1 просить застосувати строки позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Позовна давність, як зазначено п.3 ст. 267 ЦК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як було встановлено судом, Договір про надання споживчого кредиту № 0 між АКПБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено 31. 07. 2007 року. В забезпечення виконання умов цього договору в цей же день (позивачем помилково зазначено, що 25. 10. 2007 року) укладено договір поруки № 130804, відповідно до якого ОСОБА_1 зобовязувалась перед Відповідачем 1 за невиконання Позичальником усіх його зобовязань перед Банком, що виникли з договору споживчого кредиту.

Позов про припинення договору поруки позивачем ОСОБА_1 було предявлено до суду 10. 12. 2013 року. Про порушення свого права, як зазначає позивач, остання повинна була дізнатися 30. 11. 2009 року, тобто з моменту підписання Додаткової угоди, тобто з пропуском передбаченого законом трьохрічного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання припиненими правовідносин поруки та договору поруки № 153076 від 31. 07. 2007 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, позивачем та його представником з дня отримання копії рішення, а відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на протязі десяти днів з часу отримання копії рішення може бути подано заяву про його перегляд.

Суддя