У х в а л а

25 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Дем'яносова М.В.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права користування приміщенням на умовах житлового найму, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 листопада 2006 року № 18/6449 йому надано дозвіл на заселення та проживання у кімнаті АДРЕСА_1. У дану кімнату він вселився у листопаді 2006 року.

27 червня 2007 року та 20 лютого 2013 року були поставлені штампи реєстрації його місця проживання за вказаною адресою без обмеження будь-яким терміном. Понад сім років він проживає у вказаній квартирі, оплачує квартплату та комунальні послуги, здійснює поточний ремонт. Іншого житла у нього немає, спірна квартира використовується для постійного

проживання. 13 листопада 2013 року він отримав довідку, з якої дізнався, що проживає у зазначеній кімнаті тимчасово. Посилаючись на те, що відповідно до ст. ст. 9, 61-64 ЖК України він набув право користування спірною квартирою, позивач просив визнати право користування зазначеним житловим приміщенням на умовах житлового найму.

Заочним Корольовського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_287/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1> на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_298/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1> користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи з дотриманням вимог ст. ст. 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> правильно визначилися з характером спірних правовідносин та обґрунтовано відмовили в позові, оскільки ордер на спірне жиле приміщення позивач не отримував, рішення про надання або відмову у наданні житлового приміщення останньому Житомирською міською радою не приймалося, а відтак законні підстави для визнання права користування жилим приміщенням на умовах житлового найму відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова М.В. Дем'яносовА.В. Маляренко