АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/4925/14-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Чередніченко Н.П.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Махлай Л.Д.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» Сироватської ОлениМиколаївни на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк» , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів про внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки недійсними,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк» , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів про внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

20.03.2015 року представник позивача ОСОБА_4 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 Муха Олександр Олександрович звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про забезпечення позову способом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 та є предметом іпотеки.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року заяву адвоката Мухи Олександра Олександровича, представника ОСОБА_4 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» Сироватська Олена Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції про забезпечення позову порушує права та охоронювані законом інтереси Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк». Зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд не проаналізував матеріали справи, не пересвідчився, чи існують об»єктивні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі. Накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1, суд не врахував, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ПАТ « ВТБ Банк» та ОСОБА_5 саме на вказану квартиру, яка була передана в іпотеку і накладення арешту на цю квартиру перешкоджає виконанню зазначеного рішення суду та перешкоджає господарській діяльності позивача. Вважає, що, подаючи вказану позовну заяву, ОСОБА_4 намагається уникнути відповідальності по сплаті заборгованості по кредитному договору за рахунок реалізації квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» Сироватська Олена Миколаївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 Муха ОлександрОлександрович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а ухвала суду 1-ї інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 100.3.2-01/0020, відповідно до умов якого, банком надано ОСОБА_5 кредит в сумі еквівалентній 1000 000,00 доларів США на строк до 25 березня 2028 року зі сплатою 12, 5 відсотків річних за користування кредитом.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 100.3.2-01/0020 від 25 березня 2008 року, 25 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1.

08 жовтня 2009 року між ПАТ « ВТБ Банк» та ОСОБА_5 було укладено договори про внесення змін до договору кредиту та до договору іпотеки.

Вважаючи, що вказані договори укладені з порушенням вимог закону, так як він, будучи чоловіком ОСОБА_5, не надавав письмової згоди на їх укладення, що суперечить вимогам ст.65 СК України, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання вказаних правочинів недійсними.

Задовольняючи заяву адвоката Мухи Олександра Олександровича, представника ОСОБА_4 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову та накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції посилався на ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній цивільній справі є недійсність договору кредиту, договору іпотеки та договорів про внесення змін до договору кредиту та до договору іпотеки без застосування наслідків недійсності цих правочинів. Накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом договору іпотеки, суд першої інстанції не обґрунтував своїх висновків про те, що невжиття вказаного способу забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову про визнання правочинів недійсними, що не відповідає вимогам ч.3 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк» , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів про внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки недійсними скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 Мухи Олександра Олександровича про забезпечення позову способом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 151-153,. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» Сироватської Олени Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 Мухи Олександра Олександровича про забезпечення позову способом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк» , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів про внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки недійсними відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: