Справа № 591/7661/15-ц
Провадження № 2/591/2879/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: Перша Сумська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» про встановлення фактів, визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: № 86 в будинку № 127 по вул. Петропавлівська в м. Суми після смерті батька ОСОБА_2, який помер 03 грудня 2013 року. В обґрунтування вимог зазначав, що померлим 05.05.1998 року було складено заповіт на користь позивача. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, та вступив в управління спадковим майном. Однак оформити свої спадкові права позивач не може, так як був втрачений оригінал правовстановлюючого документу на квартиру свідоцтва про право власності. Позивач зазначає, що інших спадкоємців на квартиру ні за законом, ні за заповітом немає. Посилаючись на норми ст. ст. 1233-1236, 1247, 1268, 1270, 1298 ЦК України, позивач просить позов задовольнити.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з додатковою вимогою заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та померлим батьком та про встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документу свідоцтва на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, заяву мотивує тим, що маються розбіжності в написанні прізвища його та батька, зокрема «Котенджі» у позивача, «Котенджи» у померлого батька в свідоцтві про смерть, та «Котенджі» у померлого батька в свідоцтві на право власності на квартиру.

На підтвердження зазначених фактів позивач надав суду копію свідоцтва про смерть батька, копію свідоцтва про народження позивача, довідку про місце реєстрації та проживання позивача та батька на день його смерті, копію заповіту, витяг про реєстрації в Спадковому реєстрі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, свій позов та заяву про встановлення фактів підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не зявився, подав письмовий відгук на позов, просить розглянути справу у їх відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду, заперечень не надав (а.с.36).

Представник третьої особи Першої Сумської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3, просить розглянути справу у відсутність представника (а.с.25).

Представник третьої особи Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав письмовий відгук (а.с.32).

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що позов та заява підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, з свідоцтва про смерть вбачається, що прізвище померлого ОСОБА_2 зазначено через літеру «и» (а.с. 5).

У свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 як його прізвище, так і прізвище його батька ОСОБА_3 зазначено російською мовою ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається з заповіту від 05.05.1998 року, прізвище як батька, так сина (позивача) зазначено ОСОБА_3 (а.с.11).

З копії свідоцтва на право власності на квартиру, вбачається, що воно видане ОСОБА_3 (а.с.35).

З копій інших документів, зокрема: довідки про склад сімї, документів зі спадкової справи вбачається, що українською мовою прізвище померлого вказано ОСОБА_3 (а.с.26-30, 10).

Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право власності на квартиру за адресою: № 86 в будинку № 127 по вул. Петропавлівська в м. Суми, видане 16.06.1993 року згідно рішення міськвиконкому від 07.06.1993 року № 332, на імя ОСОБА_3 належало ОСОБА_2, який помер 03.12.2013 року, а розбіжності у написанні прізвища могли бути викликані розбіжностями у перекладі з російської мови на українську мову даного прізвища із помилковим зазначенням останньої літери «і» замість «и».

Стосовно факту встановлення родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_1 вказаний ОСОБА_2, і розбіжності у написанні їх прізвищ відсутні, так як свідоцтво оформлене російською мовою (а.с.9).

З довідки про реєстрацію вбачається, що і ОСОБА_1, і ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали за однією адресою (а.с.10).

Із заповіту вбачається, що прізвища обох вказано ОСОБА_3 (а.с.11).

Враховуючи раніше викладені висновки суду щодо особливостей перекладу з російської мови на українську прізвища ОСОБА_3 - ОСОБА_3, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як сином та батьком знайшов своє повне підтвердження під час розгляду справи.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 являвся власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1993 року (а.с.35).

Наявність такого свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_3 підтверджується також довідкою Управління майна комунальної власності Сумської міської ради від 01.08.2014 року (а.с.30 зворот), та технічним паспортом на квартиру, де мається відповідне посилання на документ про право власності, а саме: свідоцтво про право власності, видане 16.06.1993 року (а.с.6).

05 травня 1998 року ОСОБА_3 склав заповіт на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_1 (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 22.07.2011 року ОСОБА_3 також склав заповіт на земельну ділянку за адресою: м. Суми, вул. Веретенівська, 1/3 на імя ОСОБА_4 (а.с.18).

Будь-якого іншого заповіту, складеного ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 суду не надано, в матеріалах спадкової справи також немає.

ОСОБА_3 помер 03.12.2013 року (а.с.8).

На час розгляду справи в матеріалах спадкової справи відсутня будь-яка інформація про інших спадкоємців, крім позивача ОСОБА_1, які б у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, зокрема квартири, після смерті ОСОБА_3 (а.с.26-30).

Із спадкоємців лише ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.26 зворот).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, та вбачається з копії спадкової справи, що крім спадкоємця за заповітом на квартиру ОСОБА_1, протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини більше ніхто із можливих спадкоємців не подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти у спадщину після смерті ОСОБА_3 належну померлому квартиру.

При цьому вбачається, що у заповіті від 05.05.1998 року ОСОБА_3 зробив розпорядження на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2, заповівши її сину ОСОБА_1 (а.с.11).

Суд також враховує те, що право позивача ОСОБА_1 на спадкування квартири за заповітом після смерті батька ніким не оспорюється.

Дослідивши всі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 03 грудня 2013 року.

На підставі ст.ст. 16, 1258, 1264, 1268, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-214, 215, 218, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа: Перша Сумська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», про встановлення фактів, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 03 грудня 2013 року правовстановлюючого документа свідоцтва про право приватної власності від 16 червня 1993 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, виданого на імя ОСОБА_3, згідно рішення Сумського міськвиконкому від 07 червня 1993 року № 332.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2, який помер 03 грудня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 03 грудня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова