22.01.2015 Єдиний унікальний номер 205/9641/14-ц
Справа №2/205/4/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

18 листопада 2014 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її мати - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Батько - ОСОБА_2, фактично з нею не проживає, вихованням не займається, не цікавиться навчанням та розвитком, матеріально не забезпечує, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Батько схильний до вживання алкогольних напоїв, після чого між ними часто виникають сварки, в ході яких ОСОБА_2 висловлюється нецензурною лайкою на адресу позивачки та погрожує фізичною розправою.

Зазначила також, що являється студенткою ІІ курсу ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж».

Позивачка проживає разом із старшим братом - ОСОБА_3, який піклується про неї, займається вихованням та матеріально забезпечує.

В наслідок бездіяльності батька створилися умови, які шкодять інтересам дитини, у зв'язку з чим, позивачка просить суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1962 року народження, у відношенні до неї - ОСОБА_1. Також, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, на свою користь, допустивши негайне виконання рішення в частині місячного платежу.

Позивачка в судове засідання не з'явилася. Про день час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.29).

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. В нотаріально посвідченій заяві зазначив, що погоджується на позбавлення його батьківських прав та обов'язків відносно своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Просив справу розглядати без своєї участі (а.с.4).

Третя особа - орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі свого представника за довіреністю - Лошкарьової В.Ю., в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду представник надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.30).

Третя особа - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.27).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав отримує визначене відповідно до законодавства становище дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Підставою звернення позивача до суду із позовом на захист прав та інтересів неповнолітнього є припинення особистих немайнових та майнових прав і обов'язків відповідачки у відношенні до сина, що спрямовано на набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та отримання нею, у зв'язку із цим, особливого захисту і допомоги з боку держави.

З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 - померла (а.с.15).

Зареєстрована та проживає ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16). Разом із позивачкою за даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 - брат, ОСОБА_2 - батько.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 1/14-508 від 14.11.2014 року (а.с.12), встановлено, що батько дитини - ОСОБА_2, вихованням та матеріальним утриманням дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не займається, не піклується про стан її здоров'я, не забезпечує необхідних умов для життя, виховання та розвитку дитини, тим самим проявляє байдужість до подальшої її долі. З причини схильності батька до вживання спиртних напоїв часто відбувались сварки, в процесі яких він висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою дітям, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.6-11).

ОСОБА_1 навчається в ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» на ІІ курсі денного відділення на бюджетній основі, терміном навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року (а.с.161).

Вихованням та матеріальним утриманням позивачки займається старший брат - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з якою проживає дитина (а.с.16).

ОСОБА_2 надав нотаріально посвідчену заяву, в якій погодився на позбавлення його батьківських прав та обов'язків відносно своєї дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2012 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3 (а.с.28).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд, оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що батько дитини - ОСОБА_2, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує неповнолітній необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується із дочкою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своєї дитини. Тому, доводи позивачки з приводу свідомого нехтування відповідачем свого батьківського обов'язку суд вважає обґрунтованими, у зв'язку із чим, позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Також, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати.

Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 55, 124, 51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 165, 166, Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст. 67 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ? задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 21.08.2014 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», починаючи з 18.11.2014 року і до досягнення нею повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 487,20 гривень (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула