Єдиний унікальний номер 227/4570/15-ц Номер провадження 22-ц/775/965/2015
Єдиний унікальний номер 227/4570/15
Номер апеляційного провадження 22ц/775/965/2015 Головуючий 1 інстанції Хоменко Д.С.
Категорія 48 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Новосядлої В.М., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Журавльова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Артемівську Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, ради по опіці та піклуванню при виконкомі Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3, про поновлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, ради по опіці та піклуванню при виконкомі Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3, про поновлення батьківських прав, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в рішенні посилається на факти, викладені в заочному рішенні Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2014 року, в той час як в ньому викладені недостовірні твердження, суд при ухваленні рішення посилається на висновок служби у справах дітей Межівської районної державної адміністрації щодо заперечення повернення дітей матері, при цьому не враховуючи пояснення опікуна ОСОБА_3 про побачення матері с дітьми, крім того, суд зазначив про відсутність правових підстав мешкання позивачки у будинку, але не врахував пояснення свідка секретаря Добропільської сільської ради про дозвіл ради на проживання в будинку з подальших оформленням правовстановлюючих документів. Також суд не врахував, що опікун отримує на утримання дітей 4800 грн. і тому втрата цих коштів поставить її у скрутне матеріальне становище. .

Позивачка та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник відповідача органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації Кузьмініч Л.І., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник відповідача ради по опіці та піклуванню при виконкомі Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в судове засіданні апеляційного суду не з'явився, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника, апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відсутність належних житлових умов для проживання, достатнього рівня матеріального забезпечення, не звернення до служби у справі дітей для порушення питання побачення з дітьми, що свідчить про байдуже ставлення до дітей, що є підставою дійти висновку про передчасність звернення ОСОБА_1 за поновленням батьківських прав.

З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони не суперечать вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що в графі мати в свідоцтвах про народження дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зазначена ОСОБА_8.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2013 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнуто з ОСОБА_9 на утримання дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. Рішення суду набрало законної сили 06 травня 2013 року. Підставою для ухвалення вищевказаного рішення суду були наступні обставини: ОСОБА_8 байдуже ставилась до виконання батьківських обов'язків з виховання своїх малолітніх дітей, виховання дітей не займалась, матеріально не утримувала, схильна до зловживання спиртними напоями, неврівноважена та скандальна особа, веденням господарства не займається, тобто обов'язки, покладені на ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дітей не виконуються (а.с.19-21).

З 2014 року позивачка проживає на території Добропільської сільської ради Донецької області, 12 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11 року народила дитину ОСОБА_11 (а.с.6,7).

Позивачка з чоловіком та дитиною проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1. З акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що будинок є найманим, складається з трьох кімнат житловою площею 58 кв.м, є колодязь, пічне опалення, земельна ділянка площею 0,15га, місце для навчання дітей, проведення їх дозвілля та спальне місце мають задовільний стан. Загальний висновок акту: побутові умови задовільні (а.с.9-10).

Позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, фактично з травня 2015 року проживає за адресою АДРЕСА_3, який орендує, але договору оренди не надано, тобто власного житла не має. За місцем проживання характеризується позитивно, за складом характеру не конфліктна, врівноважена, з боку сусідів претензій не надходило. Позивачка не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Добропільської райдержадміністрації та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» отримує щомісячну допомогу при народженні дитини щомісячно в сумі 860 грн. (а.с.11-13).

Чоловік позивачки ОСОБА_10 працює у ТОВ «Перспектива» вантажником, заробітна плата за шість місяців 2015 року складає 10457,74 грн., за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно (а.с.16-18).

Таким чином, сукупний дохід на сім'ю позивачки з урахуванням соціальної допомоги та доходу її чоловіка складає 2800 грн., що складає у середньому по 933 грн. на одну особу, тобто є нижче суми прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років, який з 01 вересня 2015 року становить 1167грн.

Відповідно до довідки про відділу державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції від 26 серпня 2015 року у період з 14 лютого 2013 року по 26 серпня 2015 року позивачка аліменти на утримання дітей не сплачувала (а.с.40).

З висновку органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації від 15 липня 2015 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним поновлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.8).

Розпорядженнями голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, була призначена опікуном над малолітніми: онукою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.56,57).

З акту соціального інспектування та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_3 вбачається, що вона проживає у власному будинку за адресою АДРЕСА_4 з дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Будинок складається з чотирьох житлових кімнат житловою площею 42,4 кв.м, має постачання води, пічне опалення, підсобне господарство та земельну ділянку площею 0,44 га, також у власності ОСОБА_3 є два земельні паї розміром 8,105 га та 7,09 га, які здано в оренду ТОВ АВ «Схід-Агро» та СФГ «Артемівське» (а.с.33-34,37).

З характеристик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що між опікуном та дітьми склались дружні, довірчі стосунки, вона опікується про їх стан здоров'я, фізичний і духовний розвиток, підтримує тісний зв'язок з адміністрацією школи та класними керівниками дітей, для дітей створені всі умови для отримання освіти, діти відвідують школу, забезпечені шкільним приладдям шкільною та спортивною формою, діти мають окремі кімнати, стосунки в родині люблячі, діти поважають бабусю (а.с.35-36).

Судом першої інстанції з'ясовано думку дітей з приводу можливості поновлення батьківських прав і повернення їх батькам, на запитання суду ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, знизили плечима, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, відповів, що не хоче повертатись до матері.

З висновку служби у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року вбачається, що служба у справах дітей категорично заперечує про повернення дітей матері, обґрунтовуючи це тим, що минуло мало часу з тих пір, коли мати зарекомендувала себе з позитивної сторони, про її позитивне ставлення до дітей до служби за місцем перебування дітей не надходило жодної інформації, до служби мати жодного разу не з'являлась для порушення питання побачення з дітьми. В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що при розмові про матір діти жахаються, особливо старші, бо спогади про неї тільки негативні, діти розповідали про жорстоке поводження до них, мати їх била, матеріальної допомоги дітям не надавала, життям та здоров'ям дітей не цікавилася, аліменти не сплачувала (а.с.38-39).

Статтею 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

За змістом ч. 4 ст. 169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини.

Зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров'ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси.

Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

Суд зобов'язаний з'ясувати думку дитини з приводу можливості поновлення батьківських прав і повернення її батькам. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, статтею 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивачки відсутні належні житлові умов для проживання трьох дітей, відсутній достатній рівень матеріального забезпечення, вона не зверталась до служби у справах дітей для порушення питання побачення з дітьми, що свідчить про байдуже ставлення до дітей та є підставою дійти висновку про передчасність звернення ОСОБА_1 за поновленням батьківських прав.

Таким чином, апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції з урахуванням думки дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, а також з урахуванням положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю, приходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів стійких змін у поведінці ОСОБА_1 відносно її ставлення до дітей та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, з часу позбавлення позивачки батьківських прав відносно дітей вона аліменти на їх утримання не сплачувала, фізичним, духовним та моральним розвитком дітей не цікавилася, тобто поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відповідно до встановлених обставин справи не відповідає інтересам дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що суд першої інстанції в рішенні посилається на факти, викладені в заочному рішенні Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2014 року, в той час як в ньому викладені недостовірні твердження, не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, доводи апеляційної суд про те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції посилається на висновок служби у справах дітей Межівської районної державної адміністрації щодо заперечення повернення дітей матері, при цьому не враховуючи пояснення опікуна ОСОБА_3 про побачення матері с дітьми, оскільки позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду 17 грудня 2015 року пояснила, що з дітьми вона останній раз бачилась на початку вересня 2015 року.

Також, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зазначив про відсутність правових підстав мешкання позивачки у будинку і не врахував пояснення свідка секретаря Добропільської сільської ради про дозвіл ради на проживання в будинку з подальших оформленням правовстановлюючих документів, оскільки як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивачкою не було надано правовстановлюючих документів на підтвердження оренди будинку чи права власності на нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді