Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/940/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Категорія - спори, що виникають із земельних правовідносин
Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В..

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи: управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Іванківці», про визнання недійсним державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи: управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області,товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Іванківці», про визнання недійсним (нікчемним) державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, визнання недійсним (нікчемним) договору оренди землі, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2015 року і

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи: управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Іванківці», про визнання недійсним державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації. В обґрунтування вимог зазначала, що згідно додатку № 5 до розпорядження голови Знам'янської районної державної адміністрації від 24.05.2002 року №186-р про передачу в приватну власність земельних часток (паїв) членам КСП ім. Шевченка, розташованих на території Іванковецької сільської ради, їй у власність передано земельну ділянку НОМЕР_1 площею 5,12 га. 26 серпня 2002 року вона отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2. За договором від 20.10.2005 року передала земельну ділянку в оренду ТОВ Агрофірма «Іванківці».

Проте, як їй стало відомо, ОСОБА_4 вважає зазначену земельну ділянку своєю власністю і в судовому порядку вимагає від ТОВ Агрофірми «Іванківці» її повернення. З'ясувалося, що на вказану земельну ділянку було видано три державні акти: - серії НОМЕР_2 зареєстрований 26.08.2002 року за НОМЕР_7 на її (позивачки) ім'я; - серії НОМЕР_3 зареєстрований 26.08.2003 року за НОМЕР_7 на ім'я ОСОБА_6; - серії НОМЕР_4 зареєстрований 17.05.2007 року на ім'я ОСОБА_4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 Однак, згідно позиції 398 розпорядження голови Знам'янської районної державної адміністрації від 24.05.2002 року №186-р ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку НОМЕР_5 площею 4,05 га.

Вважаючи, що державні акти на спірну земельну ділянку ОСОБА_6 і ОСОБА_4 видано з порушенням вимог ст.116 ЗК України, просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26.08.2003 за НОМЕР_7, на земельну ділянку НОМЕР_1 з кадастровим НОМЕР_6, виданого на ім'я ОСОБА_6 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 17.05.2007 за НОМЕР_8, на земельну ділянку НОМЕР_1 з кадастровим НОМЕР_6, виданого на ім'я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію.

ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом, в якому ставила питання про визнання недійсним (нікчемним) фіктивний державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 26.08.2002 року; визнати недійсним (нікчемним) договір оренди НОМЕР_9 від 23.08.2005 року, зареєстрований 20.10.2005 року за НОМЕР_10 Знам'янським відділом КРФЦДЗК, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ Агрофірма «Іванківці».

Як на підставу для задоволення зустрічного позову зазначала, що її мати ОСОБА_6 в установленому законом порядку отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. Обидва державні акти (на ім'я позивачки та її матері) зареєстровані в книзі реєстрації видачі державних актів за одним номером (НОМЕР_7) і вона вважає, що спочатку державний акт був виписаний на ім'я її матері, а потім виправлений на іншу людину. Вказує, що земельна ділянка НОМЕР_5 її матері не передавалась, технічна документація не виготовлялася і державний акт ОСОБА_6 не отримувала. Своєю землею ОСОБА_6 розпорядилась шляхом передачі її 18.08.2004 року в оренду ТОВ Агрофірма «Іванківці». Договір оренди, укладений у встановленому законом порядку, зареєстрований раніше ніж договір оренди землі, укладений з ОСОБА_3 Він не скасований і не визнаний недійсним. Прийнявши спадщину після смерті матері, вона (відповідачка) отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, провела державну реєстрацію речових прав, без будь-яких складностей, тому саме вона є власником земельної ділянки НОМЕР_1.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2015 року у задоволені позовів відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, ОСОБА_5, ставить питання про скасування рішення суду як такого, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, вважає, висновки, що суду не відповідають обставинам справи, просить ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

ОСОБА_4 рішення суду в частині, в якій їй відмовлено у задоволенні зустрічного позову, не оскаржила.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, представників Знам'янської РДА Кіровоградської області, ТОВ Агрофірма «Іванківці», ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтримували доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та доводи апеляційної скарги у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд виходив з того, що державні акти про право власності на спірну земельну ділянку видані на підставі розпорядження голови Знам'янської РДА від 24.05.2002 року №186-р, яке не скасовано і питання про його скасування сторонами у справі не ставилося, тому підстав для визнання державних актів недійсними немає.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна .

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання передбачено ч.1 ст. 15 ЦК України. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1ст. 55).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції, що була чинною на час отримання земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_6.) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 4 червня 2014 року у справі № 6 - 46 цс 14, яка згідно зі ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначив, що відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Отже, питання щодо недійсності державних актів на право власності на земельні ділянки може бути вирішено і без визнання недійними рішення (розпорядження) органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що були підставою для видачі цих державних актів за умови, що державні акти видано усупереч цим рішенням (розпорядженням).

Вказану правову позицію Верховного Суду України суд першої інстанції не застосував, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно п.5 розпорядження голови Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 24.05.2002 року №186-р «Про передачу в приватну власність земельних часток (паїв) членам колишніх КСП «Жовтень», КСП «Заповіт Леніна», КСП «Перемога», АТ «Україна» та КСП ім. Шевченка» передано у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП ім. Шевченка, розташовані на території Іванковецької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам - власникам сертифікатів відповідно до затвердженої схеми поділу та списку 5, що додається (а.с.11).

Згідно списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП ім. Шевченка, який є додатком 5 до вказаного розпорядження, ОСОБА_3, порядковий номер у списку 237, передано у власність земельну ділянку НОМЕР_1 площею 5,12 га (а.с.14). ОСОБА_6, порядковий номер у списку 398, у власність передано земельну ділянку НОМЕР_5 площею 4,05 га (а.с.16).

Відповідно до вказаного розпорядження голови Знам'янської райдержадміністрації та додатку 5 до нього, ОСОБА_3 26 серпня 2002 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 5,12 га, що розташована на території Іванковецької сільської ради кадастровий НОМЕР_6. Цей державний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7 (а.с.8).

Таким чином колегія суддів вважає, що державний акт серії НОМЕР_2 від 26 серпня 2002 року ОСОБА_3 видано з дотриманням вимог закону.

Згідно розпорядження від 24.05.2002 року №186-р та списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП ім..Шевченка, ОСОБА_6 мала право на оформлення права власності на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 4,05 га, що розташована на території Іванковецької сільської ради Знам'янського району.

Проте, усупереч вказаному розпорядженню, ОСОБА_6 26 червня 2003 року (майже через рік) було видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 на спірну земельну ділянку НОМЕР_1 площею 5,12 га і з цим же кадастровим номером та зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за тим же НОМЕР_7 (а.с.139).

Зазначене є підставою для висновку, що держаний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 26 червня 2003 року, видраний ОСОБА_6 усупереч розпорядженню голови Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 24.05.2002 року №186-р та додатку 5 до нього, а тому є недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.133 зворот). ЇЇ спадкоємицею за заповітом є відповідачка ОСОБА_4 (а.с.132).

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).

08 грудня 2006 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, 17.05.2007 року вона на підставі цього свідоцтва отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с.23,141, зворот).

Проте, оскільки у встановленому законом порядку ОСОБА_6 не набула права власності на спірну земельну ділянку, то ця земельна не входить до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті, і у ОСОБА_4 не було підстав на її спадкування.

На зазначені обставини суд не звернув уваги, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення норм матеріального і процесуального права відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення її вимог.

Відповідно до положень ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 і Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню по 121 грн. 80 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.209,307,308, 309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 26 серпня 2003 року за НОМЕР_7 на земельну ділянку НОМЕР_1 з кадастровим НОМЕР_6, виданий на ім'я ОСОБА_6 та скасувати його державну реєстрацію;

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 17 травня 2007 року за НОМЕР_8 на земельну ділянку НОМЕР_1 з кадастровим НОМЕР_6, виданий на ім'я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_4 і Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 по 121 грн. 80 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді