Справа № 148/2150/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я, мотивуючи свої вимоги тим, що по сусідству з ним, у житловому будинку АДРЕСА_1, проживає відповідач ОСОБА_2

29.07.2015р. перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2, близько 2:00 год. ночі він вийшов на подвір'я свого будинку і побачив на подвір'ї двох осіб, серед яких впізнав ОСОБА_2 Побачивши його, ОСОБА_2 нацькував на нього свою собаку породи «ротвейлер», сказав «фас». Собака була без намордника та без повідка, отримавши від господаря ОСОБА_2 команду, собака накинулась на нього і почала кусати ліву руку, але його дружина ОСОБА_3, яка вийшла разом з ним на подвір'я почала дуже кричати, тоді ОСОБА_2 надав собаці команду, і собака відпустила його руку і побігла до господаря. Після цього ОСОБА_2 втік разом з собакою та своїм колегою, залишивши його, не надавши мені медичну допомогу.

Після цього, його було доставлено на швидку Тульчинської ЦРЛ, де надано медичну допомогу, а саме зашивали ліву руку, на якій були укусано-рвані рани від собаки. В лікарні він перебував з 29.07.2015р. по 07.08.2015р. Після виписки з лікарні, в нього не працюють два пальці на лівій руці. За вказаним фактом Дільничним інспектором був складений відносно відповідача ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП серія ВІ 21 №2590 від 29.07.2015р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 154КУпАП.

19.08.2015р. в Тульчинському районному суді Вінницької області заслухана справа №148/1732/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та винесена постанова від 19.08.2015p. про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51 грн.).

У відповідності з ч. 1 ст. 1195, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків і моральну шкоду. Для лікування руки він придбав ліків на суму 1043,61 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями чеків аптеки.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано і моральну шкоду, яку оцінює в 100000 грн. Вона полягає у фізичному болю та моральних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Також моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків і через неможливість продовження активного громадського життя у зв'язку з неможливістю здійснення ним трудової діяльності, оскільки порушено функціонування лівої руки, а саме не працюють два пальці лівої руки. Оскільки він не може активно продовжувати громадське життя та займатись трудовою діяльністю, то позбавлений можливості отримувати дохід від трудової діяльності, а саме від виконання електрозварювальних робіт, робіт із болгаркою, різки металу при температурі більше 1000 градусів, які виконував до отриманої травми у зв'язку з ушкодження здоров'я внаслідок ушкодження руки через укуси собаки. За виконання вище вказаних робіт він отримував в середньому 10000 грн. доходу в місяць.

В зв'язку з цим просить суд його вимоги задоволити в повному обсязі і стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 1043,61 грн. за спричинену моральну шкоду та 100000 грн. - за спричинену моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, просить суд їх задоволити.

В обґрунтування своєї позиції дала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовних заявах. Разом з тим, вказав на те, що в нього давно виникають сварки з відповідачем з приводу вигулу останнім собаки.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача заперечив в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що він не заходив на подвір'я позивача, а йшов зі своїм товаришем по дорозі до себе додому. Це було близько 2:00 год. 29.07.2015 року. Собака йшла з ним поруч на довгому повідку, але без намордника. В цей час позивач вискочив на дорогу, з палкою в руці і почав кричати. Собака, яка є змішаної породи з ротвейлером накинулась на позивача, схопивши його за руку в якій була палка. Коли він, з товаришем почали забирати собаку, то саме в цей час вона могла його і покусати. Але він ніякої команди собаці не давав.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив:

Відповідно до вимог ст. 61 ч.4 ЦПК України, якою визначенні підстави звільнення від доказування, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно постанови Тульчинського районного суду від 19.08.2005 року, в справі про адміністративне правопорушення № 148/1732/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 154 ч.2 КУпАП і призначено стягнення у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Судом також встановлено, що 29.07.2015 року, о 2:00 год. ночі, ОСОБА_2 в с. Нестерварка по вул. Колгоспній, вигулював собаку без намордника, в результаті чого, собака спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_1, чим порушив правила утримання собак і що спричинило шкоду здоров'ю людини.

Таким чином, встановленні судом обставини під час розгляду справи про адміністративне правопорушення додатковому доказуванню не підлягають.

Відповідно до чинних Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17.06.1980 року, ст. 2 яких передбачено, що громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватись санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей. Відповідно до ст. 6 п. „г" цих же правил власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані тримати сторожових собак на прив'язі і спускати їх з прив'язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі.

В свою чергу ст. 7 п. «а» цих же Правил власникові собак дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Дані положення продубльовані і в п „г" ст. 3 Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Тульчинського району.

Виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що внаслідок порушення, власником собаки ОСОБА_2 зазначених вище правил, була створена небезпека для здоров'я позивача.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки, поряд з іншими, є діяльність пов'язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи із загального правила суд вважає, що в даному випадку використання собаки для охорони домогосподарства є ніщо інше як утримання службової, або ж сторожової собаки, тому така діяльність є джерелом підвищеної небезпеки.

Пунктом 2 цієї ж статті передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, за правилами ст. 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В зв'язку з наведеними обставинами позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Так, відшкодуванню підлягають кошти в сумі 890,38 грн., які підтвердженні копіями та оригіналами оглянутими в судовому засіданні, платіжних чеків про купівлю ліків в період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тульчинської ЦРЛ з 29.07.2015 по 7.08.2015 року. Поряд з цим суд не приймає до уваги чеки про купівлю зубної пасти та препарату «Лінекс» на загальну суму 134,22 грн., так як вказані препарати не мають відношення до лікування укушеної рани.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 1168 цього ж Кодексу, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди позивачу, суд враховує характер та обсяг його моральних страждань, характер немайнових втрат, який виразився в отриманні ушкодження здоров'я, в зв'язку з чим відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, яка еквівалентна в сумі 3000 грн. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про позбавлення можливості отримувати дохід та займатись індивідуальною трудовою діяльністю, а також обмеження функціональних можливостей руки, так як вказані доводи не підтвердженні належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з врахуванням тих обставин, що на час звернення з позовом до суду ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме судовий збір з оплати майнових вимог в сумі 487,20 грн. та 1218 грн. за заявленими вимог7ами про відшкодування моральної шкоди..

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, кошти в сумі 890,38 грн., як відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. - відшкодування за спричинену моральну шкоду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судові витрати з оплати судового збору в сумі 487,20 грн. за заявленими вимогами про відшкодування матеріальної шкоди та 1218 грн. за заявленими вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 17.12.2015 року.

Суддя: