УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2004 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що його батько придбав у відповідача квартиру АДРЕСА_1, однак помер і належним чином нотаріально її не оформив. У зв'язку із чим просив суд визнати право власності на вказану квартиру.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2004 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Вказане рішення було оскаржено відповідачем в апеляційному порядку в 2013 році.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2013 року поновлено ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2004 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вказане рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року прийнято відмову ОСОБА_6 від позову.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2004 року скасовано, апеляційне провадження і провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності закрито.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування ухвали Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року із залишенням в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2004 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відкриваючи апеляційне провадження та в подальшому приймаючи відмову ОСОБА_6 від позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення.

Проте, з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2004 року судом першої інстанції ухвалено рішення про визнання права власності на вказану вище квартиру за ОСОБА_6

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі зазначеного рішення 01 вересня 2004 року.

На підставі договору дарування від 02 вересня 2004 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_9

На підставі договору дарування від 08 листопада 2004 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_10

18 листопада 2004 року ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_11 купив квартиру АДРЕСА_1.

20 липня 2007 року ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_12 купив квартиру АДРЕСА_1.

12 грудня 2007 року ОСОБА_8 зареєстрував право власності на зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_12

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2004 року ОСОБА_13, діючи в інтересах ОСОБА_7, звертався до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2005 року у прийнятті вказаної скарги відмовлено та повернуто її заявнику, у зв'язку із відсутністю документів підтверджуючих повноваження заявника та на підставі пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2013 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2004 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7

Відповідно до штемпеля печатки заява про відмову від позову ОСОБА_6 була надіслана до суду апеляційної інстанції 18 червня 2013 року, тобто ще до відкриття судом апеляційної інстанції апеляційного провадження.

В подальшому, 17 липня 2013 року до апеляційного суду було направлено повторну заяву про відмову від позову.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Однак, на порушення зазначених вище норм процесуального права, ухвала Апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2013 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 не містить доказів та їх юридичної оцінки, що підтверджують наявність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, з огляду на що колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження було відкрито із порушенням порядку встановленого процесуальним законодавством.

У зв'язку із скасуванням ухвали Апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2013 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження скасуванню підлягає ухвала Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року про прийняття відмови ОСОБА_6 від позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 333, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук