Номер провадження: 22-ц/785/3622/15
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Фальчука В.П., Кравця Ю.І.

при секретарі Швець В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської обалсті на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року по справі за позовом Заступника Прокурора Київського району м. Одеси в інтересах Фонду Державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності , -

В С Т А Н О В И Л А

У серпня 2011 року заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся до суду з позовом в інтересах Фонду державного майна України до ОСОБА_2 про витребування 8/10 000 (вісім десятитисячних) частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в АДРЕСА_1.Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірний об'єкт є державною власністю, котрий незаконно був відчужений на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2004 року № 51 13167/2004-12-а укладеного між Дочірним підприємством "Клінічний санаторій ім. Горького ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" в особі головного лікаря Подуляка А.Д. та ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" в особі Колесника Е.О..Посилаючись на те, що правочин є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально та не породжує прав та обов'язків.

Відповідно до ст.387 ЦК України позивач просив суд витребувати спірне майно у відповідача, набуте за договором дарування від 16 лютого 2006 року та повернути у власність держави, так як ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" не мало права на відчуження об'єкту санаторію ім. Горького. Одночасно просив суд визнати право власності на 8/10 000 частин будівель санаторію ім. Горького за державою в особі Фонду державного майна України.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року в заявлених вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення заявлених вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що право власності ЗАТ "Укрпрофздравниця" набуло право власності на спірний об'єкт на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.10.2000 рок5у № 635, котре оскаржується в господарському суду Одеської області .

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судовою колегією сповіщався відповідач за двома адресами: за адресою вказаній позивачем та відповідно до місця проживання вказаного в договорі дарування, однак відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення за цими адресами він не поживає.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимога, районний суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості в якому стані знаходиться спірне майно та які саме будівлі і споруди становлять 8/10 000 частин спірного об'єкту.

Проте з таким висновком районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 р. № 11 (зі змінами, внесеними постановами від 24 квітня 1981 р. № 4. від 25 грудня 1992 р. № 13 та від 25 травня 1998 р. № 15) "Про судове рішення " рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до постанови Ради Міністрів охорони здоров'я УРСР від 23 квітня 1960 року № 606 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонатами МОЗ УРСР зобов'язане було передати у строк до 1 травня 1960 року УРРП з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторію-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно п.2 вказаної Постанови майно передавалося профспілковим організаціям у віддання.

Після розпаду СРСР правонаступником УРРП стала Рада ФНПУ, правонаступником якої, в совою чергу, є ФПУ.

ДП "Клінічний санаторій ім. Горького" ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" зареєстровано рішенням Київською районною адміністрацією м. Одеси від 03 березня 2003 року № 010059, яке є правонаступником Одеського дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

Відповідно до загальних положень ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" є правонаступником Української ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створене на майні засновників ФПУ та Фонду соцстраху. При цьому частка майна ФПУ, переданого у статутний фонд ЗАТ, становить 92, 92% розміру статутного фонду.

08 квітня 2004 року між ДП "Клінічний санаторій ім. Горького" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"( продавець) та ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"( покупцем) укладено в простій письмовій формі угоду, відповідно до якої продавець передав у власність покупцю будівлі і споруди, що розташовані в АДРЕСА_1

Постановою Верховної ради Української PCP " Про захист суверенних прав власності Української PCP " від 29 листопада 1990 року № 506 введено мораторій на територію республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української PCP про роздержавлення майна.

Статтею 1 Закону України від 10 вересня 1991 року № 1540-Х11 "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України встановлено, що майно підприємств, установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю.

Згідно зі ст. 1 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 7 липня 1992 р. № 2558-Хи, Фонд держмайна здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Таким чином, майно передане до статутного фонду ЗАТ є державною власністю.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Це означає, що приймати рішення про відчуження майна (визначати його правову долю) має право лише його власник, оскільки за договором купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати не лише саме майно, а й право власності на нього. Тільки за такої умови у покупця може виникнути відповідне право. Продавець не може передати покупцеві те, на що він сам не має права. Якщо продавець товару (майна) не є його власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення

Відповідно до ст. 387 ЦК України особа має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише у разі, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи,- яка не мала права відчужувати це майно, наслідком договору, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази , котрі б засвідчували неможливість витребувати спірне майно.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-1 Збцс 12).

Оскільки матеріалами справи встановлено, що майно від держави вибуло внаслідок нікчемного правочину, оскільки правочин суперечить ст.657 ЦК України, так як нотаріально не був посвідчений та в подальшому неодноразово спірне майно було відчужено, судова колегія вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд помилково прийшов відмовив в позовних вимогах з підстав відсутності відомостей в якому стані знаходиться спірне майно так як в наявних в справі матеріалах відсутні докази, що це майно протерпіло змін та витребувати його неможливо.

Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 16.02.2006 року за № 9954726 в цілому складається з: їдальні, позначеної в схематичному плані літерами А, Т; лікувального корпусу- літ. Б,З, Г, Ч; житлового корпусу - літ. Д, З, О, П; бювету - літ. Е, насосних - літ. Е1, Е2, Ш; клубу - літ. Ж, житлового - літ. X, Ц, И, аптеки - літ. К; літнього будиночку - літ. У, Л; адміністративного корпусу - літ. М; грязелікарні -літ. Н, житлового корпусу - літ. Р, С, Ф, котельної - літ. Щ, Ю, гаражу - літ. Є,Ь, Б; підсобного - літ.Я,Е5, спуску у сховище - літ. ЬІ; складу - літ. Ь1,Е-1, акумуляторної - літ. Я2; туалету - літ. Я1; складу - Е2,Е№ ; трансформаторної- літ. Е4, ЦЗ, житлового - літ. У1, У2, УЗ. У4, У5, житлового - літ. ЦІ, Ц2; трансформатору -IV, свердловини - І; танцмайданчику - II; резервуару -111; загальною площею 14 449,0 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 117 698 кв. м., а тому підлягає витребуванню на користь держави - 8/10 000 частин цих спірних об'єктів.

Разом з цим, судова колегія вважає, що вимоги позивача щодо визнання права власності на спірний об'єкт є зайвими, оскільки відповідно до вищезазначених положень Закону України майно передане до статутного фонду ЗАТ є державною власністю та додаткового підтвердження не потребує.

Районний суд, не надав належної оцінки вказаним обставинам, не з'ясували питання про правовий режим спірного майна, яке перебувало у володінні і користуванні ЗАТ, а також чи мало ЗАТ право розпоряджатися ним як власник.

Набуття права власності за рішенням виконавчого комітету № 635 від 20.10.2000 року за ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" не є підставою для відмови в заявлених вимогах, так як відсутні будь-які докази які б засвідчували перехід спірного майна з державної власності в комунальну, відповідно до яких виконавчий комітет Одеської ради мав повноваження щодо розпорядження цим майном.

Виходячи з вищезазначеного та у відповідності до вимог ст..309 ч.І п.3,4 ЦПК України, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 309 ч.І п.3,4; 316; 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київського району м. Одеси задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року скасувати, постановити нове рішення.

Позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах Фонду Державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь Фонду Державного майна України 8/ 10 000 (вісім десятитисячних) частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в АДРЕСА_1 що згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 16.02.2006 року за № 9954726 в цілому складається з: їдальні, позначеної в схематичному плані літерами А, Т; лікувального корпусу- літ. Б,З, Г, Ч; житлового корпусу - літ. Д, З, О, П; бювету - літ. Е, насосних - літ. El, Е2, Ш; клубу - літ. Ж, житлового - літ. X, Ц, И, аптеки - літ. К; літнього будиночку - літ. У, Л; адміністративного корпусу - літ. М; грязелікарні -літ. Н, житлового корпусу - літ. Р, С, Ф, котельної - літ. Щ, Ю, гаражу - літ. Є, Ь, Ь; підсобного - літ. Я,Е5, спуску у сховище - літ. ЬІ; складу - літ. ЬІ, Є1, акумуляторної - літ. Я2; туалету - літ. Я1; складу - літ. Е2,Е3; трансформаторної- літ. Є4, ЦЗ, житлового - літ. У1, У2, УЗ. У4, У5, житлового - літ. ЦІ, Ц2; трансформатору -IV, свердловини - І; танцмайданчику - II; резервуару -111; загальною площею 14 449,0 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 117 698 кв. м.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий О.В. Оверіна

Судді Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук