У х в а л а

02 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Савченко В.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Четверта харківська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Четверта харківська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом, у якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та ОСОБА_6 29 серпня 2007 року, за умовами якого квартира АДРЕСА_1 переходить у власність відповідачки, яка зобов'язувалась забезпечувати її утриманням та довічним доглядом.

Однак, ОСОБА_6 своїх зобов'язань за цим договором не виконувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла і ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 червня 2012 року до участі у справі залучено її правонаступника ОСОБА_7, яка подала уточнений позов, у якому просила розірвати договір довічного утримання, усунути ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 та надати їй право на спадкування за законом разом зі спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_8 та визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Крім того, на обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначала, що з осені 2011 року стан здоров'я ОСОБА_9 погіршився та вона її доглядала, оскільки ОСОБА_9 потребувала постійного стороннього догляду і допомоги.

Спадкоємцями першої черги після її смерті за законом є донька - ОСОБА_6, яка ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, що була у безпорадному стані, та за правом представлення онука - ОСОБА_8

ОСОБА_8 звернулась до суду із зустрічним позовом про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що вона є онукою ОСОБА_9 і має право на спадкування після її смерті за правом представлення на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батьку ОСОБА_10, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2013 року, позови задоволено.

Розірвано договір довічного утримання від 29 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 Усунуто ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після ОСОБА_9, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надано ОСОБА_7 право на спадкування за законом на майно ОСОБА_9 разом зі спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_8 і ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по Ѕ частині за кожним.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2014 року рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

24 грудня 2014 року ОСОБА_6 направила до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає:

- рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі про усунення від права на спадкування, яким у задоволенні позову відмовлено;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року у справі про усунення від права на спадкування, якою ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, що був у безпорадному стані, а позивачка таку допомогу надавала, що є підставою для усунення її від права на спадкування майна померлої та задоволення позовів.

Тоді як зі змісту рішення суду касаційної інстанції, на яке посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вбачається, що суд касаційної інстанції, встановивши обставини справи та надавши відповідну оцінку доказам, дійшов висновку про те, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідачка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, у зв'язку з чим у задоволенні позову відмовив.

Отже, ці судові рішення ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, встановлених судами, та їх оцінці, тому неоднакове застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, відсутнє.

Крім того, зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд, виходив з того, що судом не з'ясовано, якими доказами підтверджуються ті обставини, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, а відповідач умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, тобто з підстав порушення судом норм процесуального права і при цьому норми матеріального права не застосовувались, а відтак, і їх неоднакове застосування судом касаційної інстанції відсутнє.

За таких обставин наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень суду касаційної інстанції, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Четверта харківська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Четверта харківська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

А.В. Маляренко

В.О. Савченко

О.В. Ступак