Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Форнетті-Україна» про стягнення заборгованості із заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 червня 2007 року до 13 лютого 2012 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Форнетті-Україна» (далі - ТОВ «Форнетті-Україна»). Згідно з штатним розписом на дільниці, де працював позивач, повинно було працювати два працівника, проте, протягом 14 місяців роботи він працював один. Крім того, з нього утримано 500 грн за списаний прострочений товар. Таким чином, заборгованість ТОВ «Форнетті-Україна» перед ОСОБА_4 становить 133 754 грн, яку останній і просить стягнути на свою користь.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів і направити справу на новий розгляд.

У поданих до суду запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Форнетті-Україна» зазначає, що оскаржувані судові рішення є законним та обґрунтованим, у процесі розгляду справи судами не порушені норми матеріального та процесуального права, а тому рішення апеляційного суду необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані рішення місцевого суду в незміненій частині та апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом у незміненій частині та апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції в незміненій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Змінюючи рішення місцевого суду в частині мотивів відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вірно виходив із доведеності відповідачем належними та допустимими доказами факту відсутні як недоплати позивачу заробітної плати у розмірі 133 754 грн у зв'язку з виконанням ним одним у період з 08 грудня 2010 року по 13 лютого 2012 року робіт за посадою машиніста тістообробних машин відділу виробництва замість двох машиністів, так і факту утримання з його заробітної плати 500 грн за списаний товар.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції в незміненій частині та апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржувані рішення місцевого суду в незміненій частині та апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.О. Леванчук

Т.О. Писана

І.М. Фаловська