Номер провадження 22-ц/788/1022/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Білецького О. М.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом та обґрунтував його тим, що 30 серпня 2013 року відповідачем спричинені йому тілесні ушкодження у вигляді забою поперечного відділу хребта, забою лівого ліктьового суглоба, садни лівої кисті, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, результатами слідчого експерименту щодо нанесення тілесних ушкоджень, а також медичними довідками. Внаслідок протиправних дій відповідача заявнику заподіяна матеріальна шкода у розмірі 300 грн., а також завдано моральної шкоди, яку позивач оцінив у 1000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що факт заподіяння тілесних ушкоджень підтверджується свідками, медичними довідками, висновком судово-медичної експертизи, а також проведеним слідчим експериментом. Вказує, що відповідач має відшкодувати йому 300 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_7, які підтримали скаргу з мотивів в ній наведених, заперечення на неї представника відповідача ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 29 січня 2014 року закрите кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в діях ОСОБА_4

Слідчим встановлено, що 30 серпня 2013 року приблизно о 09 годині ОСОБА_3, перебуваючи на території підприємства «Турбомаш» у м. Суми по вул. Кірова, 98А, отримав тілесні ушкодження у виді забою поперечного відділу хребта, забою лівого ліктьового суглоба, садна лівої кістки внаслідок падіння на асфальт від поштовху ОСОБА_4

За висновками проведеної у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи № 1545 від 19 вересня 2013 року та № 1980 від 16 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження, а спосіб їх отримання міг відповідати продемонстрованому ним механізму, тобто через поштовх відповідача.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на лікування, чим не довів заподіяння йому матеріальної шкоди на суму 300 грн., з чим колегія суддів повністю погоджується.

Проте, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди не відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивач має обов'язок довести всі чотири складові, достатні для відшкодування моральної шкоди.

На підтвердження своїх вимог позивач вказує на встановлені слідчим обставини, за яких він отримав легкі тілесні ушкодження.

Так, зазначеною вище постановою про закриття кримінального провадження встановлено відсутність ознак складу злочину в діях ОСОБА_4, тобто встановлена відсутність складу правопорушення, достатнього для притягнення до кримінальної відповідальності.

Безпосередніх доказів чи обставин, які б свідчили про навмисне застосування відповідачем фізичної сили, внаслідок чого позивач отримав легкі тілесні ушкодження, матеріали справи також не містять. Не підтверджується така обставина і показаннями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Проте, факт отримання позивачем тілесних ушкоджень як наслідок виниклого між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 конфлікту, під час якого позивач тримав своїми руками відповідача за одяг, а відповідач, намагаючись прибрати його руки, не маючи прямого умислу на застосування фізичної сили та спричинення тілесних ушкоджень, відштовхнув від себе позивача, який, втративши рівновагу, впав на асфальт, підтверджується письмовими показаннями свідка ОСОБА_10, даних нею в ході досудового слідства та не заперечується сторонами.

Таким чином, саме ці дії відповідача, які були вчинені ним з необережності, стали наслідком отримання позивачем травм.

Відповідно, в результаті падіння та отримання травм, ОСОБА_3 переніс фізичний біль та страждання.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеними вимоги позивача про заподіяння йому моральної шкоди, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи обставини справи, в тому числі й ту, що фактично позивач спровокував конфліктну ситуацію, характер та обсяг його фізичних і душевних страждань, ступінь отриманих ним тілесних ушкоджень, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 300 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави слід стягнути 243,60 грн. на відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 121,80 грн. на відшкодування судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 303, п.п. 2,3 ч. 1 ст. 307, п.1, 4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2015 року в частині вирішених вимог про стягнення моральної шкоди, скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 300 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. на відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. на відшкодування судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -