АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/404/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОхріменко Н. І.
суддівЗахарової А. Ф. , Фетісової Т. Л.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6- ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

18 березня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 05 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 3000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов договору відповідачка взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 31.12.2013 року в сумі 4609,86 доларів США, в тому числі: 3689,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 640,85 доларів США - борг по комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1730,15 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року, по даній справі, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалюючи дане рішення, колегія суддів зазначила, що судом першої інстанції не з'ясовано, чи виконано зазначений судовий наказ та коли, а відтак не встановлено період за який банк мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами, не перевірено суми нарахованої заборгованості, зокрема, як утворилася вказана сума, а також суди прийшли до помилкового висновку що позовна давність не сплинула.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за договором від 05.09.2007 року: відсотки за користування кредитом в сумі 3689,92 доларів США, що становить 29482 грн. 46 коп. (за курсом НБУ станом на 31.12.13р. 1 долар США - 7,99 грн.); штраф ( фіксована сума) - 500грн., штраф (процентна складова) - 1730грн. 15коп. та судові витрати в сумі 368 грн. 47 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2014 року та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, виходив із наявності підстав для задоволення позову, посилаючись, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, про те що по закінченню строку його дії відповідна карта продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору. Крім того, відповідачка продовжувала користуватися до травня 2012 року картковим рахунком, шляхом часткового повернення використаних коштів.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна з підстав неповного з'ясування, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванню норм матеріального права.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем 05 вересня 2007 року укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 3000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У заяві позичальника на отримання кредиту від 05 вересня 2007 року, яка завізована підписом відповідача, зазначено, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також із Тарифами банку; погодилася із тим, що заява разом із Умовами, Тарифами та Правилами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 13).

Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2010 року в справі № 2н-156/10 з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту від 05 вересня 2007 року б/н у розмірі 31 241 грн. 73 коп.

На виконання вказаного наказу Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції 06 вересня 2010 року було відкрито виконавче провадження. 15 березня 2012 року, за поданням державного виконавця Центрального відділу ДВС, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси, ОСОБА_6 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань перед ПриватБанком у розмірі 31 241,73 грн.

Згідно зведеного виконавчого провадження №38171540 коштів з ОСОБА_6 за судовим наказом не стягнуто, про що свідчить довідка Центрального відділу ДВС м. Черкаси від 08 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Станом на 31 грудня 2013 року за відповідачкою рахується заборгованість в сумі 4609,86 доларів США, в тому числі: 3689,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 640,85 доларів США - борг по комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1730,15 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_6 подала клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Крім того, пунктом 3.1 договору визначено, що для надання послуг Банк відкриває Клієнту Картрахунки, видає Клієнту Карти, їх вид і термін дії визначається у Заяві і у Пам'ятці клієнта, підписанням якого Клієнт і Банк заключає Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказівки у розділі «Відмітки Банку» Заяви.

За умовами п. п. 3.1.1, 3.1.3 Розділу ІІ Умов строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Також за змістом п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «Month».

Відповідно до п. 9.4 Умов вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом протягом шести місяців, картка закривається.

Тобто строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, а дія картки закінчилась у жовтні 2010 року, що підтверджується копією виданої ОСОБА_6 карточки (а.с. 139). Нову картку відповідач не отримувала.

Дана обставина узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року у справі за №6-14 цс 14. Зокрема, у правовому висновку передбачено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки банк звернувся із позовом до ОСОБА_6 18 березня 2014 року, а строк дії картки закінчився у жовтні 2010 року, тобто через 4 роки з часу закінчення строку дії договору, а відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, тому колегія суддів вважає, що хоча й порушене право позивача підлягає захисту, проте у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити у зв'язку із пропуском останнім строку позовної давності.

На думку колегії суддів, посилання представника позивача на те, що позовна давність не сплинула, так як з заявою про закриття рахунку відповідачка не зверталась, а продовжувала користуватись картковим рахунком до травня 2012 року шляхом часткового повернення використаних коштів не заслуговує на увагу, оскільки з пояснень представника позивача та з доданих ним документів вбачається, що кошти, сплачені відповідачкою після закінчення строку дії картки були зараховані банком на інший рахунок та не були спрямовані на погашення заборгованості по кредиту, а є в даному випадку 2% від суми операції згідно Довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна-Голд», що не є підставою для переривання строку позовної давності.

Виходячи із вищевикладеного, та у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, на вищевказані обставини і положення закону уваги не звернув та не з'ясував, які правовідносини випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тому передчасно дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч.5 ст. 261 ЦК України, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6- ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким:

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :