АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/594/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівКарпенко О. В. , Дмитренка М. І.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.01.2008 року із ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 24 % річних на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Судовим наказом Смілянського міськрайонного суду від 23 січня 2009 року з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 664 грн. 56 коп. та судові витрати.

Ураховуючи викладене, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором 19 241 грн. 56 коп., а саме 12 577 грн. 51 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом і 6 664 грн. 05 коп. заборгованість по комісії.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному розмірі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду належного розрахунку заборгованості по кредиту.

Але такий висновок суду не відповідає нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 16 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підставами припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України , зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абзаці 1,2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, судам роз'яснено що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 559 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2009 року з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16 січня 2008 року в розмірі 4 664 грн. 67 коп. та судові витрати.

ОСОБА_6 почала частинами здійснювати погашення заборгованості за судовим наказом у квітні 2010 року, після закінчення строку дії кредитного договору.

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В суді першої інстанції заявлялись вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом і заборгованості по комісії. Стягнення коштів передбачених ст. 625 ЦК України в суді першої інстанції не заявлялось. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 серпня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :