Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/235/15-ц

16 березня 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Сіщук Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні господарськими будівлями та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні господарськими будівлями, зокрема приміщенням стайні та стодоли в домоволодінні по АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги в судовому засіданні позивач мотивував тим, що рішенням суду від 10.04.2006 року проведено поділ майна між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2. Йому виділено у власність 59/100 всього будинковолодіння (кімната площею 25 кв.м, кладова площею 6.8 кв.м., з господарських будівель і споруд: літню кухню, стодолу, стайню, вбиральню, огорожу, криницю). Відповідачці виділено у власність 41/100 будинковолодіння. Право власності на свою частку він зареєстрував в Івано-Франківському ОБТІ. Однак відповідачка самовільно зайняла його частину будинку та користується нею по даний час. Разом з відповідачкою проживає їхня спільна дочка із чоловіком ОСОБА_3 та онуком, які зайняли його кімнату в будинку на що він погодився, при умові забезпечення йому можливості користуватися елекроенергією без переобладнання мережі по окремому лічильнику. Під час одруження дочки відповідачка самовільно зірвала навісний замок та занесла у стодолу весільні столи, а після закрила стодолу на свій замок, тим самим позбавивши його доступу до належних йому споруд. На даний час стодола не закрита, однак відповідачі помістили там свої речі та заборонили йому занести на зберігання до стодоли виготовлений надгробний пам'ятник. Також відповідачка ОСОБА_2 в листопаді 2014 року самовільно зайняла його стайню, завівши там своїх свиней та курей, внаслідок чого він втратив можливість зберігати там свої речі - картоплю, буряк, інші продукти, які до цього часу він там зберігав. Практично на даний час він позбавлений можливості вільно використовувати приміщенням стайні. На неодноразові вимоги звільнити належні йому приміщення відповідачка ОСОБА_2 не реагує жодним чином, його звернення з цього приводу в міліцію були безрезультатними. 15 січня 2015 року відповідачка користуючись його фізичною слабікстю внаслідок хвороби побила його. Добровільно звільнити приміщення відповідачі відмовляються. Тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов не визнала. Вказала, що перешкоди позивачу у користуванні стодолою і стайнею не чинить. Вона не погоджується з рішенням суду, яким їх поділено нерухомим майном, тому вважає, що як співвласник має право користуватись усіма господарськими спорудами. Приміщення стодоли дійсно нею було зайнято під час весілля їх дочки, а згодом вона завезла туди блоки, які згодом вивезли звідти. Позивач має намір користуватись стодолою, але завезти туди надгробний пам"ятник вона йому дійсно не дозволила, оскільки вважає, що йому там не місце. У стайні дійсно вона завела поросят та курей, оскільки хоче залишити їх дочці, коли поїде на сезонні роботи, а іншого приміщення у неї немає. Зазначила, що ніхто не чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні цими спорудами, часто позивач сам породжує різного роду конфлікти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі рішення суду від 10.04.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 поділено домоволодіння, що в АДРЕСА_2 (а.с.3).

Право власності на виділену частину згаданого домоволодіння ОСОБА_1 зареєстрував в Івано-Франківському ОБТІ, що засвідчується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.02.2007 року (а.с.5).

З пояснень сторін та за матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно створює перешкоди позивачу ОСОБА_1 у можливості використання належних йому приміщень на власний розсуд, шляхом обмеження фізичного доступу до приміщення. Зокрема відповідачка зірвала навісний замок та помістила у стодолі свої речі, різні інструменти, гіпсоблоки, а також перешкоджає відповідачу у можливості зберігати там власне майно, зокрема надгробний пам"ятник, який він виготовив. Крім того, відповідачка всупереч волі ОСОБА_1, як власника, зірвавши замок, завела в належному йому приміщенні стайні свиней та курей, і жодним чином не реагує на вимоги позивача звільнити дані господарські споруди. Тим самив відповідачка створює перешкоди у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вказані обставини підтверджуються висновком дільничного інспектора Богородчанського РВ УМВС Сем"яніва Р.І. від 28.11.2014 року, який зроблений за результатами проведеної перевірки за заявами ОСОБА_5 від 13.11.2014 року, 18.11.2014 року та 26.11.2014 року.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом цієї статті такі вимоги можуть стосуватись в тому числі і іншого співвласника цього майна, який чинить такі перешкоди.

Вимоги позивача щодо зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном - приміщенням стайні та стодоли в домоволодінні по АДРЕСА_1 шляхом звільнення цих приміщень є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає ст 16 ЦК України.

Разом з тим, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні господарськими спорудами, тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Той факт, що він утримував у приміщенні стодоли свій мотоцикл не є достатньою підставою для висновку суду про те, що він чинить перешкоди ОСОБА_1, оскільки останній сам в судовому засіданні визнав, що дозволив зятеві тримати свій транспортний засіб у його приміщенні.

Відповідно до ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 7 цієї статті встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково. Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном - приміщенням стайні та стодоли в домоволодінні по АДРЕСА_1 шляхом звільнення цих приміщень.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні господарськими будівлями та спорудами - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500 грн. понесених витрат на правову допомогу адвоката, та 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий Битківський Л.М.