справа №619/1874/15-ц
провадження №2/619/1019/15
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Кононихіної Н.Ю.

при секретарі: Мєщан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області «про встановлення юридичного факту прийняття спадщини, визнання права власності на будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування на законом першої черги» ,

встановив

До суду із позовом звернувся позивач ОСОБА_1 до Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області «про встановлення юридичного факту прийняття спадщини, визнання права власності на будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування на законом першої черги». З матеріалів позову вбачається, що позивач прохає визнати за ним , в порядку спадкування першої черги за законом, після смерті батька - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 31) - право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1- 1», 3" тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірні будівлі: літню кухню літ. «Б», веранду літ. «б», тамбур літ. «б1», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ.; «Д», сарай літ. «Е», літній душ літ. «Ж», вигрібну яму літ. «З», огорожу №1-2,вигрібної ями № 3, що розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ним в порядку спадкування за заповітом , після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 82) - право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1- 1», з тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірні будівлі: літню кухню літ. «Б», веранду літ. «б», тамбур літ. «б1», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е»,. літній душ літ. «Ж», вбиральню літ. «З», огорожу № 1-2 , вигрібну яму № 3, що розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, сповіщений про судове слухання, у листі на ім'я суду прохав слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав, тому суд слухає справу в його відсутність.

Суд вирішує справу на тих доказах, які надані у судовому засіданні.

Суд, вислухавши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов за підставами за ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. , ст. 524-527,529 ,548, 549 ,560 ЦК України в редакції 1963 року підлягає задоволенню частково, а саме:

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 31). Після його смерті залишилося б спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1. Але на сьогоднішній день у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує прийняття в експлуатацію будинку у встановленому порядку, видати свідоцтво про право власності у порядку спадкування за законом на вищевказане домоволодіння нема можливості та нотаріус в усному порядку відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії,вважаючи , що право власності на спірне домоволодіння за спадкодавцем не встановлене .

Згідно довідки № 06750 від 21.04.2015 року, наданої Дергачівським КП технічної інвентаризації «Інвенрос» стосовно житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 встановлено, що проведено інвентаризацію, однак право власності на нього не оформлене. В архівній справі мається довідка Русько-Лозівської сільської ради, в якій вказано, що в погосподарській книзі Русько- Лозівської сільської ради вищевказаний будинок числиться за ОСОБА_3.

Та згідно довідки № 02-19/304 від 16.04.2015 року, наданої Русько- Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області з погосподарській книзі Русько-Лозівської сільської ради з 1991 року домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_3, збудоване у 1991 році.

Згідно виписки з Рішення № 22 від 23.02.1996 року Русько- Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області встановлено, що згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 23.02.1996 року, ОСОБА_3 передано безоплатно на праві приватної власності присадибну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,15 га.

Згідно технічного паспорту, виданого Дергачівським КП технічної інвентаризації «Інвенрос» 01.12.2011 року проведено інвентаризацію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Вартість домоволодіння складає 83102 грн.

Згідно схеми газифікації будинку він був збудований у повному обсязі у 1987 році, коли і відбулася його газифікація, про що свідчить прилучена схема газифікації домобудування, погоджена з відповідними органами виробничого управління газового господарства об'єднання «Харківгаз» 18.07.87 року.

Свідки у судовому засіданні підтвердили, що у 1987 році ОСОБА_3 збудував житловий будинок за наданим та погодженим з архітектурними органами планом будівництва, а також за типовим планом на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 ,яка у послідуючому була передана ОСОБА_3 у приватну власність за рішенням Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області № 22 від 23.02.96 року згідно Декрету КМУ від 26.12.92 року № 15-92 і рішення виконкому Русько-Лозовської сільради народних депутатів. Свідки також підтвердили , що ОСОБА_3 збудував житловий будинок з господарчими спорудами за свої гроші, своїми силами, для себе та своєї сім'ї, але не встиг ввести в експлуатацію, хоча у погосподарських книгах сільради за місцем знаходження підтверджується його право власності на домобудування, на будинок був виготовлений технічний паспорт у органах Бюро технічної інвентаризації Дергачівського району Харківської області , право власності на нерухоме майно не було зареєстроване в органах технічної інвентаризації,але господарем значився ОСОБА_3

Тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.13 року за № 24-753/0/4-13 видно , що помилковим при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно є визнання будівництва самочинним, за умови якщо наявності акту про надання (відведення) земельної ділянки для будівництва, паспорт будівництва, проте будинок не був прийнятий в експлуатацію або право власності на нерухоме майно не було зареєстроване в органах технічної інвентаризації.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року N 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року N 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Згідно ст.. 101 ЦК УРСР у редакції у приватній власності громадянина може знаходитися один житловий будинок або частина одного будинку .

Таким чином, суд встановлює юридичний факт володіння на праві власності на не самочинно збудований жилий будинок, а будинок, на який відсутні правовстановлюючі документи,а саме на житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-!», з тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірними будівлями: літньої кухні літ. «Б», веранди літ. «б», тамбуру літ. «б1», погрібу літ. «В», гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», літнього душу літ. вбиральні літ. «З», огорожі №1-2, вигрібної ями № З, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. за ОСОБА_3.

За вищевказаних обставин суд вважає , що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-!», з тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірних будівель: літньої кухні літ. «Б», веранди літ. «б», тамбуру літ. «б1», погрібу літ. «В», гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», літнього душу літ. «Ж», вбиральні літ. «З», огорожі №1-2, вигрібної ями № З, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1, позивач по справі , та дружина померлого ОСОБА_4 .

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 54 9 ЦК України 1963 року, визнається, шо спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини).

Що стосується прийняття спадщини з боку ОСОБА_4 після смерті чоловіка - то суд не вважає цей факт встановленим та доведеним у судовому засіданні , тому що ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний строк у порядку ст.549 ЦК України у редакції 1963 року до нотаріальної контори не звернулася із заявою про прийняття спадщини . Суд вважає , що фактичне прийняття нею спадщини після смерті чоловіка також не встановлене у судовому засіданні , бо нема даних про її прописку та реєстрацію у спадковому будинку , користування нею у впродовж строку для прийняття спадку речами та майном померлого чоловіка , місце проживання її у період 5.04.99 -5.10.99 року не встановлено.

Напроти, суд вважає, що - після смерті ОСОБА_3, свого батька, спадщину фактично прийняв позивач у справі - його син ОСОБА_1 шляхом проживання у спадковому будинку після відкриття спадщини та фактичного управління і володіння спадковим майном ,у тому числі речами та меблями померлого , користування земельною ділянкою,яка була виділена померлому батькові на праві власності у 1996 році для будівництва спірного будинку .

Тому суд вважає тільки позивача ОСОБА_1 належним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд відмовляє у визнанні належним спадкоємцем ОСОБА_4 після смерті її чоловіка ОСОБА_3,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4, мати позивача , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області , за актовим записом № Н2).

Суд вважає , що вищевикладених обставин після смерті ОСОБА_4 не відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку житлового будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1 -1», з тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірних будівель: літньої кухні літ. «Б», веранди літ. «б», тамбуру літ. «б1», погрібу літ. «В», гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», літнього душу літ. «Ж», вигрібної ями літ. «З», огорожі №1-2,вигрібної ями № З, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , тому що померла не звернулась у встановлений законом строк до нотаріальної контори за прийняттям спадку та фактично спадок у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 не прийняла

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 10.12.2003 року, посвідчений секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 212, яким заповіла позивачу у справі ОСОБА_1 все своє майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалось, та все на що по закону вона буде мати право.

Але суд вважає, що таке майно,як 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 не входить до спадку померлої за заповітом , тому не вважає , що після смерті ОСОБА_4 відкрився спадок за заповітом у вигляді 1/2 частини спірного домобудування , що виключає у даному разі оформлення права власності з боку позивача на 1/2 частину вказаного домоволодіння за заповітом. Тим більше, що позивач після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори згідно ст.. 1268,1269 ЦК України у редакції 2003 року за прийняттям спадку за заповітом .

Тому суд на підставі ст.. 560 ЦК України у редакції 1963 року визнає право власності на житловий будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1- 1», з тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірні будівлі: літню кухню літ. «Б», веранду літ. «б», тамбур літ. «б1», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д» , сарай літ. «Е»,. літній душ літ. «Ж», вбиральню літ. «З», огорожу №1-2, вигрібну яму № 3, що розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування першої черги за законом, після смерті після смерті батька - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 31) - за ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.524-527,529, 548 , 549,560 ЦК України в редакції 1963 року, ст.. 5,10,60,208,212-215 ,225 ЦПК України , суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт прийняття спадщини з боку ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 31).

Визнати за ОСОБА_1 ,як за спадкоємцем першої черги за законом , право власності на житловий будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1- 1», з тамбуром літ. «а» житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. та надвірні будівлі: літню кухню літ. «Б», веранду літ. «б», тамбур літ. «б1», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д» , сарай літ. «Е»,. літній душ літ. «Ж», вбиральню літ. «З», огорожу №1-2, вигрібну яму № 3, що розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування першої черги за законом, після смерті батька - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 31).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Кононихіна Н. Ю.