Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 01.11.2013 р. між банком та ОСОБА_1, було укладеного кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за його користування в розмірі 30,00% на рік на суму залишку кредиту, із зобов'язанням повернути отримані кошти на умовах і в строк, встановлені договором.

Позивачем було дотримано всіх умов договору, однак відповідачем протягом тривалого часу зобов'язання взяті відповідно до умов договору не виконуються, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 01.11.2013 р. між банком та ОСОБА_1, було укладеного кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за його користування в розмірі 30,00% на рік на суму залишку кредиту, із зобов'язанням повернути отримані кошти на умовах і в строк, встановлені договором.

Позивачем всі зобов'язання по договору виконано, а саме надано відповідачу суму коштів. Відповідач взяті відповідно до договору кредиту зобов'язання порушив.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 14 Цивільного кодексу України, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Станом на 05.01.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 33 123,28 грн.

Стаття 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, як у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 554, 611, 625 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2013 р. у розмірі 33 123,28 грн. (тридцять три тисячі сто двадцять три грн., 28 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк", витрати, понесені у зв'язку зі зверненням до суду, а саме: судовий збір у розмірі 331,23 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Леміш О.М.