Справа №: 398/2289/15-ц
УХВАЛА

"07" травня 2015 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко С.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 в інтересах скаржника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору ,-

Встановив :

ОСОБА_1 в інтересах скаржника ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою і просить визнати незаконною та скасувати постанову Олександрійського відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції від 16.04.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 47046597 від 01.04.2015 року.

Розглянувши матеріали скарги вважаю, що необхідно відмовити в відкритті провадження по даній скарзі.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Згідно п.7 постанови №6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Аналогічні положення містяться і в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з наступними змінами та доповненнями. Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Згідно п.13 постанови №6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Тому з урахуванням розясень Вищих спеціалізованих судів суд вважає, що необхідно відмовити в відкритті провадження по даній скарзі, так як вимоги скарги не пі длягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України , ст. 17 Закону України « Про виконавче провадження» , ст.ст. 383-387 ЦПК України ,-

Ухвалив :

Відмовити в відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 в інтересах скаржника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя