У Х В А Л А

8 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», Виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області, Дорожньої профспілкової організації Південно-Західної залізниці, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, про визнання незаконними дій адміністрації Державного територіально-галузевого об'єднання Південно-Західна залізниця при розподілі житла, скасування рішень виконкому Козятинської міської ради та Державного територіально-галузевого об'єднання Південно-Західна залізниця щодо виділення житла, визнання недійсними виданих ордерів на квартири, надання квартири,

встановила:

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: частини 2 статті 331 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанції, виходив із того, що при визначені квартир з АДРЕСА_1, як службових та при їх розподілі, адміністрацією ДТГО «Південно-Західна залізниця» та Дорпрофсожем було дотримано вимоги чинного законодавства. Крім того, 25 червня 2011 року рішенням адміністрації та профспілкового комітету апарату дирекції ОСОБА_4 була знята з черги на отримання житла, оскільки вона згідно договору купівлі-продажу від 9 вересня 2014 року придбала квартиру в м. Козятині. Зазначене рішення ОСОБА_4 оскаржене не було. ОСОБА_4 не надала доказів, що її поновлено на квартирному обліку.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову виходив із того, що відсутні підстави щодо витребування майна в порядку, передбаченому статтею 396 ЦК України, оскільки позивачем не доведено право власності на спірне приміщення;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, виходив із того, що апеляційний суд відмовляючи в задоволенні позову дійшов до правильного висновку про те, що позивачі, виходячи з предмета та підстави позову, не довели своїх позовних вимог, що є їх процесуальним обов'язком. Зокрема, позов пред'явлено про витребування майна із чужого незаконного володіння, а такі вимоги регулюються ст. 387 ЦК України. Проте для застосування цієї норми права необхідним є доведеність позивачами, що вони є власниками спірного майна і таке право власності підтверджено правовстановлюючим документом - свідоцтвом про право власності на майновий пай, якого позивачі не надали;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно введено в експлуатацію та ТОВ «Інтерметекс» здійснило його державну реєстрацію. Крім того, позивач не є власником спірного нерухомого майна, а тому положення ст. 387 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, виходив із того, що позивачкою не було доведено наявності у неї права власності на спірне майно та не надано доказів неправомірного набуття відповідачами права власності на це нерухоме майно;

- постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року суд виходив із того, що визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», Виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області, Дорожньої профспілкової організації Південно-Західної залізниці, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, про визнання незаконними дій адміністрації Державного територіально-галузевого об'єднання Південно-Західна залізниця при розподілі житла, скасування рішень виконкому Козятинської міської ради та Державного територіально-галузевого об'єднання Південно-Західна залізниця щодо виділення житла, визнання недійсними виданих ордерів на квартири, надання квартири за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук