Справа № 282/117/15-ц
Провадження № 2/282/34/15
21.05.2015 смт.Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді: І.І.Замеги
при секретарі судових засідань: В.І.Демчук
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любар цивільну справу за позовом ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 до ТОВ "Хлібороб Інвест" про визнання правочину недійсним,-
Позивачка вказує на те, що у 2011 році вона домовилась із представником ПСП "Хлібороб" про укладення договору оренди, відповідно до умов якого вона планувала передати у строкове платне користування земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач в свою чергу зобов'язувався сплачувати за це орендну плату.
З 11 лютого 2013 року правонаступником орендаря є ТОВ "Хлібороб Інвест".
Причиною звернення до суду послужило протиправне невиконання орендарем договірних зобов'язань за договором оренди.
На її численні звернення відповідач не реагував, письмових договорів не укладає, землю використовує на власний розсуд. Причину такої поведінки відповідача вона дізналась коли отримала договори оренди зі своїм прізвищем. Виявилось, що відповідач використовує землю за підробленим договором оренди, оскільки підпис орендодавця в договорі оренди та акті прийому-передачі їй не належить.
Саме тому, позивачка звернулась до суду з проханням визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі, право власності на яку посвідчено державним актом серії НОМЕР_1, укладеним 10.01.2011 року між ОСОБА_2, і ПСП "Хлібороб".
У судовому засіданні представник позивачки не з'явився, але подав заяву, у якій просить справу розглядати в його відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного:
Із договору оренди землі від 10 січня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 як орендодавець з однієї сторони надає, а ПСП "Хлібороб" в особі керівника підприємства Терещука Андрія Васильовича як орендар з іншої сторони приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великоволицької сільської ради, площею 2,4300 га., та зобов'язується вносити орендну плату.
Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки (без дати), на виконання зобов'язань за договором оренди земельної ділянки від 10 січня 2011 року, орендодавець передав, а орендар прийняв у користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована на території Великоволицької сільської ради, загальною площею 2,4300 га.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, яка розташована на території с. В. Волиця, Великоволицької сільської ради, площею 2,4300 га.
Відповідно до висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 1/438 від 21.04.2015 року, підписи від імені ОСОБА_2, у графах "Орендодавець" договору оренди землі від 10.01.2011 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПСП "Хлібороб" в особі Терещука А.В., та акту прийому-передачі земельної ділянки без дати виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема договорами та іншими правочинами.
Як вбачається із ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір був укладений з порушенням вимог законодавства, додержання яких є обов'язковим для його укладення, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2, підлягають до задоволення.
Так як рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача підлягає стягненню на його користь судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 137, 212-215, 224- 228 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 638 ЦК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі, право власності на яку посвідчено державним актом серії НОМЕР_1, укладений 10 січня 2011 року між ОСОБА_2 і ПСП "Хлібороб".
Стягнути з ТОВ "Хлібороб Інвест" на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три гривні) 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Любарським районним судом, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд судом рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. І.Замега