Справа № 307/3380/14-ц
Провадження № 2/307/130/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І при секретарі Гайдукова Н.А з участю представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 представника Буштинської селищної ради Поковба М.М розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Буштинської селищної ради про визнання недійсним держаного акту на право приватної власності на землю

В С Т А Н О В И В:

Позивач пред'явив позов в суд до відповідачів про визнання недійсним держаного акту про право приватної власності на землю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23 квітня 1996 року Буштинська селищна рада прийняла рішення , яким передала у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку яка була у нього у постійному користуванні. По АДРЕСА_1. При цьому цільове призначення земельної ділянки, та її розмір селищною радою не визначені. Земельна ділянка як зазначено в рішенні передана " згідно плану". На підставі вказаного рішення Буштинська селищна рада 18 липня 1996 року виготовила та видала ОСОБА_5 земельний акт на право приватної власності на землю серії ЗК 0ІІ № 00678 який зареєстровано в книзі реєстрації держаних актів за № 49. В держаному акті згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки конфігурації земельної ділянки зазначена так , що земельна ділянка своєю межею А-Г розташовується впритул до тильної сіни житлового будинку АДРЕСА_2.

Вказаним держаним актом порушено право ОСОБА_4 щодо можливості користування житловим будинком АДРЕСА_2. Також порушено право користування частиною земельної ділянки, що надана для його обслуговування.

В 1960 роках ОСОБА_7 була відведена земельна ділянка площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. АДРЕСА_2. На виділеній земельній ділянці в 1960 роках було побудовано житловий будинок АДРЕСА_2 на 1 м від сусідньої земельної ділянки.

На підставі відповідних документів виконавчим комітетом Буштинської селищної ради було прийнято рішення про оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_7 та 6 квітня 2004 року їй було видано свідоцтво по право власності на житловий будинок В липні 2004 року ОСОБА_7 померла та за заповітом ОСОБА_4 успадкувала житловий будинок з надвірними спорудами та зареєструвала будинок в Тячівському РПТІ . Вважає що внаслідок юридичних фактів ОСОБА_4 вона стала землекористувачем земельної ділянки яка надана ОСОБА_7 для будівництва житлового будинку. Конфігурація меж земельної ділянки яка вказана в державному акті не відповідає рішенню органу місцевого самоврядування на підставі якого був виготовлений держаний акт. Тобто не відповідає вимогам пункту 3, 25 ДБН 360-92 Планування та забудова міських та сільських поселень для догляду за будівлями здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1 метра.

Крім того при видачі держаного акту були порушені норми закону зокрема при державні акти виготовляються після визначення меж в натурі на місцевості , абриси обміру земельної ділянки , план земельної ділянки матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. .

За заявою ОСОБА_4 прокуратура Закарпатської області направила до держаної інспекції сільського господарства в Закарпатській області лист про проведення перевірки Така перевірка була проведена та встановлено що при виготовленні державного акту ОСОБА_5 було порушено права суміжного землекористувача зокрема не були встановлені межі земельної ділянки в натурі , ці межі не були погоджені з суміжними землекористувачами.

Представник позивача просить суд визнати недійсним держаний акт на право приватної власності на землю виданий 18 липня 1996 року Буштинською селищною радою ОСОБА_5 площею 0,1180 для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зобов'язати ОСОБА_5 звільнити частину зайнятої ним земельної ділянки на відстань 1 метра від житлового будинку АДРЕСА_2.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив в судовому засіданні рішенням дев'ятої сесії Буштинської селищної ради від 23 квітня 1996 року Передано у приватну власність громадянам земельні ділянки які були у них у постійному користуванні (додаток № 1) за № 11 у додатку значиться ОСОБА_5 АДРЕСА_1. а.с (11-12)

З вказаного рішення вбачається що вже в 1996 році ОСОБА_5 користувався земельною ділянкою. До виготовлення держаного акту в 1995 році ОСОБА_5 звернувся в Буштинську селищну раду про надання дозволу на перебудову старого аварійного будинку АДРЕСА_1 від 19 жовтня 1995 року ОСОБА_5 надано дозвіл на перебудову будинку. а.с 85.

Відповідно до вказаного рішення було складено акт погодження меж земельної ділянки площею 1200 кв. м. Межі погодили суміжні землекористувачі зокрема і ОСОБА_4 а.с 86.

Позивач при зверненні до суду як на підставу своїх позовних вимог посилається на свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідно до якого ОСОБА_4 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_2. Однак у свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено що житловий будинок розташований на земельній ділянці площу якої не встановлено.

Крім того позивач не надав жодних доказів який розмір земельної ділянки зараз у ОСОБА_4 , який розмір земельної ділянки був раніше, та чи зменшилась земельна ділянка ОСОБА_4 а за рахунок її земельної ділянки збільшилась земельна ділянка ОСОБА_5 В Крім того в 2014 році позивачка пред'являла позов в суд про встановлення земельного сервітуту, і жодного разу не згадала що держаний акт виданий ОСОБА_5 незаконний.

Просить суд в позові відмовити.

Представник Буштинської селищної ради позов не визнав та пояснив в судовому засіданні в 1996 році Буштинська селищна рада прийняла рішення передати мешканцям смт. Буштино земельні ділянки які були у їх користуванні. ОСОБА_5 користувався земельною ділянкою 0, 012 га рішенням селищної ради за ним і була закріплена земельна ділянка. На підставі вказаного рішення і був виготовлений державний акт який був погоджений з суміжними землекористувачами. Що стосується твердження представника позивача про те що будинок повинен бути на один метр від межі. Будинок будувала позивачка і вона не дотрималась будівельних норм і правил побудувала будинок на межі.

Просить суд в позові відмовити.

Заслухавши сторін дослідивши матеріали справи суд вважає що в позові слід відмовити.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 6 ЗК України, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Частиною 1 ст. 9 ЗК України встановлено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі.

Згідно ч. 1 ст. 17 ЗК України передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішенням 9 сесії 22 скликання Буштинської селищної ради від 23квітня 1996 року ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку яка була у постійному користуванні для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Пн.. 4 вказаного рішення регламентує при погодженні меж земельної ділянки обов'язково попереджати суміжних землевласників.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5 виготовив держаний акт на право приватної власності на землю серії ЗК 011 № 00678 виданий Буштинською селищною радою 18 липня 1996 року.

Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Право власності, користування на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Вказаний держаний акт зареєстровано в книзі реєстрації держаних актів про право власності на землю за № 49. а.с 77. .

При виготовленні держаного акту складався акт погодження меж земельної ділянки який підписувався суміжними землекористувачами. В матеріалах справи є такий акт, та підписаний суміжними землекористувачами а. с 79.

Крім того в 1995 році ОСОБА_5 звернувся з заявою в Буштинську селищну раду про надання дозволу на перебудову старого аварійного будинку АДРЕСА_1. Своїм рішенням від 19 жовтня 1995 року Буштинська селищна рада надала такий дозвіл а. с 85

На підставі вказаного рішення було складено акт погодження меж земельної ділянки який підписав ОСОБА_4.

Представник позивача як на підтвердження своїх вимог надав суду рішення Виконавчого комітету Тячівської районної ради від 11 березня 1960 року про виділення в безстрокове користування під будівництво індивідуального житлового будинку під АДРЕСА_2 земельної ділянки площею 0,07 га ОСОБА_7 а. с 82.

Та свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем її майна є донька ОСОБА_4. Однак представник позивача не надав жодних доказів який розмір земельної ділянки закріплено за будинком АДРЕСА_2 який успадкувала ОСОБА_4, акт погодження меж, винос меж в натуру.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача надав технічні матеріали Хустського бюро технічної інвентаризації вчинені 25 травня 1960 року ОСОБА_7 де зазначено що межа земельної ділянки проходить біля будинку АДРЕСА_2. Будинок не знаходиться на самій межі.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про землеустрій" дані Хустського МБТІ не є документацією із землеустрою, а посилання на такі плани БТІ, як на підставу для скасування державного акта на землю, є безпідставними.

Ґрунтування позовних вимог на підставі неналежних доказів - технічних паспортів у доказуванні земельних правовідносин є неприпустимим оскільки вказані в них межі земель вказані фактично умовно, а конкретні розміри земельних ділянок та встановлення меж отримуються в результаті розробки землевпорядної документації, яка передує виготовленню державних актів права власності на землю (або відповідної реєстрації у держреєстрі). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачі не наводять жодних доказів в чому саме є протиправний державний акт, які саме норми земельного та іншого матеріального права порушив орган виконавчої влади під час прийняття рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5

Представник позивачки не надав жодних доказів, що межі земельної ділянки під домоволодінням позивачки у належний спосіб встановлювалися, та виносились в натурі. До цього часу власником земельної ділянки під домоволодінням позивачки є Буштинська селищна рада .

Апріорі ні відповідач ні будь які інші особи не можуть порушити чи позбавити права власності чи користування земельною ділянкою позивачку з підстав відсутності у неї такого права.

Позивачка не вказала жодної норми матеріального права, приписи якої зобов'язували ОСОБА_5 або землевпорядну організацію, під час розроблення технічної документації з землеустрою, погоджувати зовнішні межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами до того ж право яких на суміжну ділянку не оформлено належним чином. Але в даному випадку погодження було здійснене і акт погодження меж має підпис особисто ОСОБА_4 (а.с 69) дані обставини встановлені в судовому засідання.

Все вищенаведене унеможливлює об'єктивно і достовірно встановити наявність порушеного права позивачки на земельну ділянку. Узагальнена з 1997 року ВСУ практика вирішення земельних спорів вказує на те, що до отримання належного документу про право власності або користування земельною ділянкою особа не має підстав вимагати усунення перешкод щодо користування земельною ділянкою, звільнення, тощо. Таким чином з підстав ст. 152, 155 ЗК України акт органу державної влади чи місцевого самоврядування може бути визнаний недійсним виключно при поєднанні двох умов : не відповідність вимогам чинного законодавства та порушення права власності на земельну ділянку.

Суд не вважає обґрунтованими доводи сторони позивача, що підставою для задоволення позовних вимог є Акт дотримання вимог земельного законодавства від 17 грудня 2012 року Держаної інспекції сільського господарства України в якому зазначено недоліки при виготовленні держаного акту у землевпорядній документації, а саме - відсутність заяви про надання земельної ділянки, де зазначаються бажані розміри , місце розташування земельної ділянки, мета використання і склад сім'ї.

Заява ОСОБА_5 відсутня, оскільки як зазначено в рішенні Буштинської селищної ради від 23 квітня 1996 року пн. 4 "Передати у приватну власність громадянам земельні ділянки які були у них у постійному користуванні". Вказана земельна ділянка була у користуванні ОСОБА_5 Крім того відомості зазначені в акті погодження меж повністю відповідають відомостям зазначеним в державному акті ( а.с.77-79).

Станом на лютий 2015 року у позивачки по справі відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку по АДРЕСА_2 .

За таких обставин суд вважає що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 130, 174, 208, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 125, 136 ЗК України, суд, -

Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Буштинської селищної ради про визнання недійсним та скасування держаного акту на право приватної власності на землю відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд

Суддя Тячівського районного суду В.І.Мельник