Справа № 203/3278/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивача - Демарчук М.В.

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.05.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_3) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 28000 доларів США, строком до 30.05.2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем 30.05.2007 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала. В зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було задоволено рішенням суду від 26.03.2013 року. Після прийняття рішення відповідач на вимогу банку квартиру в добровільному порядку не звільнила. На підставі цього, позивач просив суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність в неї іншого житла.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_3) було укладено кредитний договір №DND0GK00006203, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 28000 доларів США, строком до 30.05.2025 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 30.05.2007 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано належну останній квартиру АДРЕСА_1.

В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором та виниклою заборгованістю, банк звернувся до суду з позовом по звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, який було задоволено рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.03.2013 року, що набрало чинності.

Способом звернення стягнення за судовим рішенням є реалізація предмету іпотеки через публічні торги.

Згідно довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради №3227 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_3

25.06.2013 року банком на адресу відповідача було направлено вимогу про звільнення займаної квартири протягом тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги.

Проте, відповідач до теперішнього часу займану квартиру не звільнила.

В судовому засіданні відповідач визнала факт отримання вимоги банку від 25.06.2013 року та відмови у звільненні квартири. А тому вказані обставини в силу ч.1 ст.61 ЦПК України суд вважає встановленими та такими, що не потребують доказування.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк

добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи зазначені вище положення закону та встановлені судом обставини, оскільки відповідач після отримання вимоги банку квартиру в добровільному порядку не звільнила, що перешкоджає позивачу у реалізації його прав, встановлених судовим рішенням від 28.03.2013 року, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог банку в частині виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, як заявлених передчасно.

Так, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, оскільки вказаним рішенням вирішено питання про виселення з квартири відповідача, вказана обставина у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останньої з реєстрації за спірною адресою.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.109 Житлового кодексу, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3,10,11,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак