У Х В А Л А

9 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, клопотання про поновлення строку для подання вказаної заяви в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

встановила:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року позов задоволено частково.

Присуджено в натурі ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя квартиру АДРЕСА_1 вартістю 84 505 грн; автомобіль ВАЗ-21099, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 20 000 грн; рухоме майно, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_2, загальною вартістю 136 500 грн із визнанням за нею права власності на вказане майно.

Присуджено ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя приміщення магазину по АДРЕСА_3 вартістю 150 000 грн; автомобіль «Тойота Камрі», 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 80 000 грн; автомобіль «Тойота Лексус», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3, із визнанням за ним права власності на вказане майно.

У рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «Тойота Лексус», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 150 000 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року скасовано в частині поділу автомобіля «Тойота Лексус», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року в частині вирішення позовних вимог щодо поділу автомобіля «Тойота Лексус», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статті 24 КпШС України, статей 57, 71 СК України, неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме : статей 58, 59, 60 ЦПК України та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 71 СК України.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього кодексу якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою- третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

ОСОБА_4 пропущено строк подання заяви про перегляд, однак заявник ставить питання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску, обґрунтовуючи тим, що фактично ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року позивач отримала лише 26 березня 2015 року, що підтверджується листом Дніпропетровської дирекції УДП поштового зв'язку «Укрпошта» від 20 квітня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин, що стверджується наявними у заяві доводами.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, виходив із того, що придбана на ім'я відповідача квартира, перебудована подружжям під час шлюбу на нежитлове приміщення магазину та яка є спільною сумісною власністю подружжя, підлягає виділенню в натурі відповідачу, так як кожен з подружжя є приватним підприємцем, а враховуючи те, що ОСОБА_4 отримала у власність і фактично користується п'ятикімнатною квартирою з речами побутового вжитку, і відповідач не заявляв зустрічного позову про їх розподіл, тому виділення позивачці в натурі магазину суперечитиме засадам справедливості цивільного законодавства.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти, виручені від продажу спадкового майна позивача - квартири, були витрачені саме на придбання спірної квартири.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу від 21 лютого 2008 року сам по собі не може свідчити про те, що отримані за цим договором кошти було витрачено конкретно на придбання спірної квартири.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами процесуального та матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, суд виходив із того, що майно фізичної особи-підприємця може бути об'єктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись частиною четвертою статті 356, статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для подання заяви про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2011 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін