Ухвала

іменем україни

12 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЯР», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке діє через представника Полевика Олексія Леонідовича, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2011 року між банком і ТОВ «ДІЯР» в рамках генеральної кредитної угоди № 01/14/663 укладено кредитний договір № 010/14/664 про надання відновлювальної кредитної лінії в розмірі 500 000 грн строком до 10 січня 2012 року зі сплатою 19 % річних. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 22 грудня 2011 року до кредитного договору позичальнику збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 23 % річних та визначено кінцевий строк повернення коштів 10 жовтня 2012 року. 17 січня 2011 року між позивачем та відповідачами укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати по кредитних зобов'язаннях ТОВ «ДІЯР». ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а позичальник порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому у нього утворилася заборгованість у розмірі 453 715,21 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути вказані кошти з поручителів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором по 369 047,93 грн з кожного. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального і матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що строк виконання основного зобов'язання згідно з умовами кредитного договору з урахуванням додаткових угод та п. 1.3 договорів поруки з внесеними до них змінами від 22 грудня 2011 року встановлено до 10 жовтня 2012 року. Банк звернувся із вимогою про повернення кредиту у п'ятиденний термін, яку відповідачі отримали 08 листопада 2012 року, а з позовом до суду позивач звернувся у березні 2014 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, враховуючи правовий висновок, зроблений Верховним Судом України при розгляді цивільних справ № 6-6цс14 та № 6-53цс14, вірно виходив із того, що право кредитора і обов'язок поручителя припинилися по закінченню строку дії поруки, а отже жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки. Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке діє через представника Полевика Олексія Леонідовича, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана