У х в а л а

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 13 вересня 1999 року до 14 жовтня 2013 року перебувала у трудових відносинах з державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (далі - ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас". Наказом ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" від 14 жовтня 2013 року її звільнено на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням (вихід на пенсію). Зазначає, що в день звільнення їй було видано трудову книжку, проте не було проведено остаточного розрахунку. 21 жовтня 2013 року та 12 грудня 2013 року їй сплачено 32 335 грн 03 коп. Решта суми - 16 706 грн 06 коп. залишилась невиплаченою. Ураховуючи викладене, ОСОБА_6, уточнивши позовні вимоги, просить задовольнити її позовні вимоги і стягнути з ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" на її користь 16 706 грн 06 коп. у рахунок сплати заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, 50 367 грн 12 коп. у рахунок сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2013 року до 28 березня 2014 року, а також 2 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, позов задоволено частково: стягнуто з ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" на користь ОСОБА_6 16 706 грн 06 коп. у рахунок сплати заробітної плати, 50 367 грн 12 коп. у рахунок сплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 67 573 грн 18 коп.; у решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і в цій частині справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на мотиви касаційної скарги заявником оскаржуються судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржується, тому у касаційному порядку не переглядається ( частина друга статті 335 ЦПК України).

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції погодився з його висновками, що відповідачем не виплачено позивачці в день звільнення всю суму заробітної плати за вересень і жовтень 2013 року та компенсацію за 186 днів невикористаної відпустки, тому наявні підстави й для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 50 367 грн 12 коп, який підлягає стягненню на підставі статей 116, 117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Установлено, що з 13 вересня 1999 року до 14 жовтня 2013 року ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах з ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" і з 04 вересня 2007 року займала посаду начальника планово-економічного відділу.

Наказом ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" від 14 жовтня 2013 року № 102-К ОСОБА_6 звільнено за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням (вихід на пенсію).

У день звільнення з ОСОБА_6 не проведено повного розрахунку.

21 жовтня 2013 року та 12 грудня 2013 року позивачці виплачено 32 335 грн 03 коп.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 та ч. 1 п. 8 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

ОСОБА_6 посилаючись на ч. 3 п. 2 та ч. 2 п. 4 Порядку, у яких зазначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата; при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховується допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, вважала, що середньомісячна заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат за липень та серпень 2013 року, оскільки звільнено її було 14 жовтня 2014 року, тобто жовтень не береться до розрахунку, а в вересні вона перебувала на лікарняному.

Заперечуючи проти позову та звертаючись до апеляційного суду зі скаргою, ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" посилалось на те, що розрахунок розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні проведений неправильно, середня заробітна плата, яка повинна обчислюватися виходячи з виплат за 2 останні календарні місяці (серпень та вересень 2013 року), що передують звільненню, становить 208 грн 32 коп., тому сума середнього заробітку становить 24 581 грн 76 коп., а не 50 367 грн 12 коп., як зазначено позивачем, і визначено судами.

Вирішуючи спір у частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 213, 303 ЦПК України не перевірив правильності наданого позивачем розрахунку середньої заробітної плати відповідно до вимог Порядку; доводи відповідача щодо періоду, за який обчислюється середня заробітна плата, не дослідив докази, на підтвердження доводів позивачки, з приводу того, що до розрахунку середнього заробітку не береться вересень, у зв'язку з перебуванням її на лікарняному, а відпрацьовано всього 7 робочих днів.

Також суд апеляційної інстанції не врахував вимог частин 3, 4 п. 2 Порядку та не звернув уваги, що при обчисленні сум, які підлягають стягненню за затримку розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з середньої заробітної плати позивача за роботу в вересні 2013 року застосовуючи для розрахунку 21 робочий день, і не звернув уваги й не перевірив доводи ОСОБА_6, що у цей період роботи нею відпрацьовано лише 7 робочих днів, а решта - лікарняний. Не перевірено судами і точного періоду перебування її на лікарняному шляхом дослідження листків непрацездатності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, ухвала суду апеляційної інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 до державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська