Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2926/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 25 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Забродського М.І., Талько О.Б.

секретаря судового засідання Церпіцької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальних збитків, неустойки та моральної шкоди, пов'язаних із страховим відшкодуванням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року , -

встановила:

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просили стягнути на їх користь з відповідача відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» 10 700,00 грн витрат на встановлення пам'ятника та 5 155,00 грн страхового відшкодування пов'язаного з похованням, по 50 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди кожному та 50 000,00 грн на користь ОСОБА_2, як особі, що на день страхового випадку була непрацездатною і знаходилась на утриманні чоловіка ОСОБА_4, а також неустойку за затримку вказаних виплат.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року провадження у справі в частині вимог про стягнення 10 700,00 грн витрат на встановлення пам'ятника залишено без розгляду на підставі ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 по 4 588,00 грн на відшкодування моральної шкоди кожному; на користь ОСОБА_3 - 5 155,00 грн витрат на поховання; на користь ОСОБА_2 - 41 292,00 грн страхового відшкодування, як утриманцю. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять вказане рішення скасувати в частині визначення розміру моральної шкоди та відмови у стягнення неустойки і ухвалити нове рішення про задоволення даних позовних вимог в повному обсязі. В решті рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року близько 22-35 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ-210990, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем Форд Сієра, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, в результаті чого останній, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 померли (а.с. 14).

По даному факту дорожньо-транспортної пригоди було відкрите кримінальне провадження та розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 286 КК України, провадження по якому закрито 28.11.2013 року у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 (а.с. 20-23).

21.06.2013 року між ОСОБА_5 та ВАТ НАСК «Оранта» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1337021. Зі змісту договору страхування вбачається, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки ВАЗ-210990, д.н.з. НОМЕР_1, 2005 року випуску (а.с. 57).

19.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 56), зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Олександрівка Новоград-Волинського району Житомирської області стався страховий випадок із застрахованим транспортним засобом, внаслідок чого загинув її батько ОСОБА_4

15.01.2014 року ВАТ НАСК «Оранта» складено страховий акт № ОЦВЗ-13-13311/1, згідно якого ДТП, що мала місце 15.09.2013 року визнана страховим випадком та сума страхового відшкодування визначена страховиком - відповідачем по справі у сумі 5 155,00 грн, які підлягають виплаті на ім'я заявника ОСОБА_3 на підставі її заяви від 19.12.2013 року (а.с. 52-56).

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ВАТ НАСК «Оранта» із заявами про виплату страхового відшкодування не звертались (а.с. 135).

Листом ВАТ НАСК «Оранта» від 17.04.2014 року за № 11-04/306 позивача ОСОБА_1 повідомлено про нарахування страхового відшкодування у розмірі 5 155,00 грн, які будуть перераховані на рахунок у ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» (а.с. 17, 125).

20.05.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до ВАТ НАСК «Оранта», в якій вказали, що не погоджуються із визначеною сумою страхового відшкодування та просять включити до визначеної суми витрати на придбання надгробного пам'ятника, моральну шкоду, заподіяну смертю у розмірі 12 мінімальних зарплат та 51 000,00 грн (в межах ліміту відповідальності), як утриманцю загиблого (а.с. 126-127).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 27 вказаного закону передбачено порядок та розміри відшкодування шкоди, пов'язаною із смертю потерпілого.

Так, згідно ст. 27.1. визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 27.2. передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 27.3. страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачами) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно ст. 27.4. страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати визначений у сумі 1 147,00 грн (ст. 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дітьми померлого ОСОБА_4 (а.с. 12,18), ОСОБА_2 - дружина померлого (а.с. 13).

ОСОБА_2 є інвалідом 3-ої групи, постійно була зареєстрована та проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 (а.с. 11, 69). А відтак має право на отримання коштів відповідно до вимог ст. 27.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_1 звернувшись до ВАТ НАСК «Оранта» із заявою про відшкодування страхового відшкодування просила виплатити на її користь кошти, пов'язані із похованням та згідно страхового акту цей розмір визначений на підставі наданих нею документів у сумі 5 155,00 грн, що відповідає вимогам ст. 27.4. вищевказаного закону.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 27.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та визначив його з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку та з урахуванням вимог ст. 27.5. вказаного закону.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ст. 36.2. вказаного закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, за наявності документів, визначених у статті 35 цього закону, зобов'язаний прийняти рішення про виплату (або відмову у виплаті) страхового відшкодування та повідомити про це заявника. Разом з тим, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішення у такій справі законної сили.

За таких обставин, коли із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика звернулася лише ОСОБА_1, проте остання не погодилася із визначеним ВАТ НАСК «Оранта» розміром, такий розмір страхового відшкодування не є узгодженим, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки відповідно до вимог ст. 922 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не має.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та є наслідком помилкового тлумачення закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді