Номер провадження: 22-ц/785/4759/15
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "ІНФОКС", філія "ІНФОКСВОДОКАНАЛ", за участю третьої особи "КП ЖКС "Фонтанський" про захист прав споживачів комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ", за участю третьої особи КП ЖКС "Фонтанський" про захист прав споживача комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, мотивуючи свої вимоги тим, що він бажає отримувати послуги з водопостачання і водовідведення і сплачувати одержані послуги відповідно до законодавства України. На звернення в департамент міського господарства про визначення виконавця таких послуг, була отримана відповідь, що згідно рішення Одеської міської ради №1173-У від 05.04.2007 року ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" визначено єдиним виконавцем послуг з водопостачання у м. Одесі. Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Для укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач звернувся до дирекції і отримав оферту, яка не відповідає типовому договору про надання таких послуг.

Для вирішення розбіжностей щодо розуміння змісту послуг з водопостачання позивач, діючи відповідно до норм діючого законодавства України, запропонував відповідачу укласти Договір на основі Типового договору, що передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Вимоги скласти Договір у повній відповідності з Типовим договором керівництво "Інфоксводоканалу" відхилило, посилаючись на те, що розробило проект договору "конкретизований" саме на надання послуг водопостачання та водовідведення який як зазначає позивач не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою Уряду № 630 від 21.07.2005 року.

Позивач просив визнати, що договір підготовлений відповідачем, як виконавцем послуг з водопостачанні і водовідведення не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою Уряду № 630 від 21.07.2005 року. Визнати договір між позивачем як споживачем послу з водопостачання і водовідведення і відповідачем, як виконавцем таких послуг, укладеним на умовах передбачених нормативним актом обов'язкової дії, а саме на умовах Типового договору, затвердженого постановою Уряду №630 від 21.07.2005 року з викладенням його змісту який е ідентичним змісту Типового договору, затвердженого постановою Уряду №630 від 21.07.2005 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив у їх задоволенні відмовити за безпідставністю.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_2 є споживачем послуг ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ".

Діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення в м. Одесі та прилеглих населених пунктах проводить ТОВ "Інфокс" філія "Інфоксводоканал" згідно ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 16 жовтня 2014 року.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" Комісія встановлює тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, а також на послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які формуються відповідно до порядків (методик), затверджених постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно роз'яснень Комісії ліцензійна діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності систем виробника та споживача. Діяльність Водоканалу за межею балансової належності мереж виробника (послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем) - неліцензований вид діяльності, у зв'язку з чим витрати на його здійснення не можуть бути включені у склад тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Постановою Комісії від 13.06.2014 року №657 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс" з 1 липня 2014 року встановлені тарифи на послуги, які надає філія "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс", у розмірі 4,06 грн. за 1 куб. м. (без ПДВ) на централізоване водопостачання та 3,53 грн. за 1 куб. м. (без ПДВ) на централізоване водовідведення. У багатоквартирному будинку за цими тарифами мають вестися розрахунки між філією "Інфоксводоканал" та споживачем - юридичною особою за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно показань будинкового приладу обліку води.

Відповідно ст. 29 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", договір на надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на принципах забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, а згідно зі ст.30 Закону державне регулювання цін/тарифів базується на принципі відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Таким чином, як зазначив суд першої інстанції, витрати, які понесені підприємством, повинні бути відшкодованими споживачами через тариф (ціну) на відповідну послугу чи дотацією із бюджету.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №532 від 01.10.2014 року "Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) була визначена правова база для розрахунку тарифів на послуги з водокористування з використанням внутрішньобудинкових систем.

Вищезазначений Порядок поширюється на суб'єктів господарювання, які надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, тобто виконавців послуг, якими можуть бути також балансоутримувач та управитель будинку.

Судом першої інстанції зазначено, що для розгляду можливості визначення філії "Інфоксводоканал" виконавцем послуг в багатоквартирних будинках необхідно дотримуватись вимог, викладених у Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №532.

Згідно ст.9 цього Порядку у річних планах надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення зазначаються обсяги планової реалізації таких послуг споживачам, у тому числі житлово-експлуатаційним підприємствам та організаціям для провадження діяльності з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Обсяг реалізації питної води, водовідведення житлово-експлуатаційним підприємствам та організаціям для провадження діяльності з утримання будинків і споруд та прибудинкової території визначається згідно з Методикою розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженою в установленому порядку.

Така Методика затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 14.05.2008 року №126. Методика застосовується під час розроблення індивідуальних технологічних нормативів використання питної води усіма підприємствами і організаціями України, діяльність яких пов'язана з утриманням будинків, споруд і прибудинкових територій, незалежно від форм власності та підпорядкованості (в тому числі ЖБК).

Визначення філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс" виконавцем послуг водопостачання та водовідведення у багатоквартирних будинках без встановлення економічно обґрунтованого тарифу та в умовах проведення нею неліцензійної діяльності, призведе до порушення п.2.2.9. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Комісії від 10.08.2012р. №279.

Мережі водопостачання та водовідведення через які здійснюється надання відповідних послуг у будинках, не знаходяться на балансі Філії та не експлуатуються нею,

Філія не є виконавцем послуг в розумінні ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875- УІ, оскільки не наділена ні повноваженнями, ні правами, ні обов'язками по утриманню внутрішньобудинкових мереж, інженерного обладнання будинків, квартир та такі мережі і обладнання не перебувають на балансі у Філії.

Згідно п.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875- IV передбачені обов'язки виконавця житлово-комунальних послуг, серед яких, зокрема, обов'язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, проект договору ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" з надання послуг водопостачання та водовідведення конкретизований на надання відповідних послуг та складений відповідно до Типового договору Правил надання послуг з централізованого опалення, надання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити у повному обсязі.

Колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог заявлених позивачем, однак не погоджується з обставинами якими керувався суд першої інстанції ухвалюючи рішення, в зв'язку з чим вважає, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні виходячи з наступного.

Позивачем заявлені вимоги про визнання договору підготовленого відповідачем, як виконавцем послуг з водопостачанні і водовідведення таким, що не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою Уряду № 630 від 21.07.2005 року, а також про визнання договору між позивачем як споживачем послу з водопостачання і водовідведення і відповідачем, як виконавцем таких послуг, укладеним на умовах передбачених нормативним актом обов'язкової дії, а саме на умовах Типового договору, затвердженого постановою Уряду №630 від 21.07.2005 року з викладенням його змісту який е ідентичним змісту Типового договору, затвердженого Постановою Уряду №630 від 21.07.2005 року.

Обгрунтовуючі зазначені вимоги позивач зазначав, що він бажає отримувати послуги з водопостачання і водовідведення і сплачувати одержані послуги відповідно до законодавства України. На звернення в департамент міського господарства про визначення виконавця таких послуг, була отримана відповідь, що згідно рішення Одеської міської ради №1173-У від 05.04.2007 року ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" визначено єдиним виконавцем послуг з водопостачання у м. Одесі. Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Для укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач звернувся до дирекції і отримав оферту, яка не відповідає типовому договору про надання таких послуг.

Для вирішення розбіжностей щодо розуміння змісту послуг з водопостачання позивач, діючи відповідно до норм діючого законодавства України, запропонував відповідачу укласти Договір на основі Типового договору, що передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Вимоги скласти Договір у повній відповідності з Типовим договором керівництво "Інфоксводоканалу" відхилило, посилаючись на те, що розробило проект договору "конкретизований" саме на надання послуг водопостачання та водовідведення який як зазначає позивач не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою Уряду № 630 від 21.07.2005 року.

Також позивач посилався на Постанову Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 (далі Постанова ВСУ № 6-110цс12) яка регулює правовідносини, що склалися між сторонами, як на підставу для задоволення заявлених ним позовних вимог.

У правовій позиції викладеній у Постанові ВСУ № 6-110цс12 зазначено, що свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Постанова ВСУ № 6-110цс12 регулює правовідносини які виникають між виконавцем та споживачем послуг врегульовані ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Постановою Уряду від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

Позивачем заявлені вимоги які врегульовані ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Постановою Уряду № 630 від 21.07.2005 року "Про надання послуг водопостачання та водовідведення".

Оскільки Постанова ВСУ № 6-110цс12 та заявлені позивачем вимоги регулюються ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та умовами типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, колегія при ухваленні судового рішення враховує Постанову ВСУ № 6-110цс12.

В мотивувальній частині Постанови ВСУ № 6-110цс12 визначено, що Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови Уряду про затвердження типового договору, убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Відповідно до наведеної Постанови Верховного Суду України, позивач, відповідно до змісту заявлених ним вимог, як споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, відповідача у справі, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону України "Про житлово-комунальні послуги", підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином Законом України "Про житлово-комунальні послуги" саме на виконавця покладає обов'язок підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Зазначений Закон не визначає право споживача на підготування договору на надання житлово-комунальних послуг, а визначає право споживача відмовитися від підписання договору підготовленому виконавцем в разі якщо він відповідає типовому договору.

На підставі наведеного колегія вважає, що саме Постанова ВСУ № 6-110цс12 є підставою для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог, оскільки позивач як споживач послуг обрав спосіб захисту цивільних прав не передбачений ст. 16 ЦК України. З вимогами про зобов'язання відповідача як виконавця послуг визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону України "Про житлово-комунальні послуги", підготувати та укласти зі споживачем (позивачем у справі) договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, позивач не звертався.

На підставі наведеного колегія змінює мотивувальну частину рішення суду першої інстанції з залишенням рішення суду першої інстанції в іншій частині без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Змінити мотивувальну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич