АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового приміщення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача про примусове виселення з житлового приміщення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 з середини 2014 по 2015 рік - в квартирі за адресою АДРЕСА_1 постійно не проживає, а лише періодично з'являвся там в стані алкогольного сп'яніння, внаслідок чого влаштовував сварки, що інколи доходили до бійок, та принижував її перед сусідами.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши позивачку, яка підтримала свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до даних довідки № 41 від 30 червня 2004р., виданої ЖБК «Ромашка-4», в кв.АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_2 (а.с.8).

Встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_1, шлюб між ними розірвано 27 березня 1997р. (а.с.21).

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст. 9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Вимогами ч. 1 ст. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, тощо.

У матеріалах справи відсутні докази систематичного порушення ОСОБА_2 правил співжиття та вжиття щодо нього заходів попередження або громадського впливу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач, проживаючи в квартирі, припускався недостойної поведінки, не спростовує висновків районного суду про відсутність правових підстав до його виселення на підставі положень ст.116 ЖК України.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/17658/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/16522/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.