Провадження № 2/537/102/2015
Справа № 537/5953/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2015 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Якимець Т.Є.

при секретарі - Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 03.08.1990 року Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 є власником 5/6 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1. Власником 1/6 частини, відповідно до технічного паспорту, є ОСОБА_5, але остання за даною адресою ніколи не проживала та не була зареєстрованою, домоволодінням не користувалася, де проживає на даний час, позивачу невідомо. В 1992 році позивач зареєструвався в будинку, де крім нього також проживають дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3, онук ОСОБА_7. 13.09.2002 року позивач знявся з реєстрації за зазначеною адресою, але 02.10.1992 року знову зареєструвався, де і проживає по даний час. Оскільки будинок має невелику площу, не поділений на квартири та його частки не виділені в натурі, позивач разом зі своєю родиною користується всім будинком з 1992 року. До цього в спірному будинку проживали батьки позивача, які зняті з реєстрації в зв'язку зі смертю. За користування земельною ділянкою позивач сплачує земельний податок. На даний час позивач позбавлений права приватизувати земельну ділянку, оформити будинок на своє ім'я, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на все домоволодіння. Прохають суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ.»А,а,а1» загальною площею 53,6 кв.м, сараю-літньої кухні літ.»Б», сараїв літ.»б,б1», погрібу літ.»В», вбиральні літ.»Г», літнього душу літ.»Д», гаражу літ.»Ж»,бані літ.»ж», колодязя літ.»К», огорожі «№1,2».

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, позовні вимоги визнали, прохають суд розглянути справу та прийняти рішення в їх відсутність.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена через оголошення в пресі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконкому Крюківської районної ради м.Кременчука не заперечують проти визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на 1/6 частину домоволодіння по АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_5.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, його представника, відповідачку ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 03.08.1990 року, р.№ 2916, належить 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.08.1990 року та довідкою КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» від 04.02.2015 року за № 350.

1/6 частина будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на підставі рішення народного суду м.Кременчука від 18.12.1967 року належить ОСОБА_5, що підтверджується довідкою КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» від 04.02.2015 року за № 350.

В Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, відомості про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до даних паспорта на ім'я ОСОБА_1 та домової книжки на житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зареєструвався на зазначеною адресою 08.01.1992 року, знявся з реєстрації 13.09.1992 року та знову 02.10.1992 року зареєструвався.

Із квитанції за 21.07.2014 року вбачається, що в цей день ОСОБА_1 сплатив податок за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9,які є сусідами позивача, пояснили суду, що знають позивача з 80-х років, в будинку АДРЕСА_1 проживала мати позивача, він приїздив до неї в гості, а потім з 90-років проживає там сам постійно зі своєю сім'єю.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

В постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13).

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п.14)

Відповідно до п.9 цієї ж постанови при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності .

В листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року

«Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Аналізуючи зібрані докази по справі суд вважає, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів, відкрито, безперервно, безтитульно володіє житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 з 1992 року, власника 1/6 частини спірного будинку не знає, ніколи не бачив, місце його перебування позивачу невідоме, тому необхідно позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, в іншій частині позовних вимог відмовити, оскільки 5/6 частин спірного будинку належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 03.08.1990 року , р.№ 2916,

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,213,215 ЦПК України, ст.ст.328,344, 397 ЦК України,суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованих по АДРЕСА_1, та на праві власності належить ОСОБА_5 на підставі рішення народного суду м.Кременчука від18.12.1967 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів.

Суддя