Справа № 345/1278/14-ц
Провадження № 22-ц/779/397/2015
Головуючий у 1 інстанції Гринів М. А.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про втрату права на користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Калуського міськрайонного суду від 31 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_5 пред'явила до ОСОБА_3 позов про втрату права на користування житлом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач понад три роки не проживає в квартирі АДРЕСА_2 та не сплачує комунальні послуги за житло.

У червні 2014 року ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що позивач не впускала його в квартиру, неодноразово вчиняла з ним конфлікти, в результаті чого він змушений був проживати за іншою адресою. Посилаючись на те, що в добровільному порядку даний спір врегулювати неможливо, просив зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Постановлено зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 та вселити його в дану квартиру.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд не врахував того, що відповідач фактично не проживав в квартирі з 06.04.2012 року, тобто з дня коли він відбув покарання у вигляді 15 діб арешту, що підтверджується постановою Калуського міськрайонного суду від 23.03.2012 року, показаннями самого відповідача та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Апелянт вважає безпідставним посилання суду на висновок старшого дільничного Калуського МВ УМВС від 14.03.2013 року, яким їй винесено офіційне застереження про недопустимість вчинення антигромадської поведінки, оскільки таке застереження дільничний інспектор міліції не вправі виносити. Крім того, зазначає апелянт, суд першої інстанції не взяв до уваги того, що відповідач ОСОБА_3 протягом усього часу не звертався ні до неї, ні до суду з метою усунення перешкод у користуванні квартирою. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, а в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5- ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній. Зазначила, що ОСОБА_3 добровільно з метою уникнення конфліктів з бувшою дружиною залишив спірну квартиру 06.04.2012 року і перейшов проживати в будинок матері у с.Сівка-Калуська. Пояснила, що з того часу ОСОБА_3 не користувався згаданою вище квартирою, хоч ОСОБА_5 не чинила йому у цьому перешкод. На думку представника ОСОБА_5, позов про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування спірною квартирою доведено належними доказами, зокрема, документальними відомостями, поясненнями свідків, поясненнями самого відповідача. Вважаючи оскаржене рішення незаконним, просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_5

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечила. Пояснила, що ОСОБА_3 залишив спірну квартиру тимчасово, для припинення конфліктних ситуацій вдома з ОСОБА_5 Зазначила, що ОСОБА_3 в подальшому неодноразово звертався до бувшої дружини з проханням впустити його до квартири, де зокрема залишились його особисті речі, документи. Вказала, що ОСОБА_3 в 2013 році звертався в органи внутрішніх справ із скаргою на протиправну поведінку ОСОБА_5, яка не впускала його у квартиру. Вважаючи рішення в даній справі законним і обгрунтованим, просив залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

В п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності, зокрема (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї) суд може продовжити пропущений строк.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не проживав у спірній квартирі з поважних причин, оскільки йому у цьому чинила перешкоди ОСОБА_5 З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Адже, встановлено, що ОСОБА_3 тимчасово не користувався спірною квартирою у зв'язку із напруженими, конфліктними відносинами з бувшою дружиною. Ордер на цю квартиру ним було отримано тільки 22.02.2013 року, хоч зайнята вона була ним і членами сім'ї ще у 2006 році.

З'ясовано, що до видачі ордеру на згадану трьохкімнатну квартиру ОСОБА_3 проживав у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яку раніше займала його сім'я. Цієї обставини ОСОБА_5 не заперечувала.

З матеріалів справи, зокрема, з копії будинкової книги (а.с.9-11) вбачається, що після здачі цієї однокімнатної квартири міській раді та отримання ордеру на трьохкімнатну квартиру ОСОБА_3 у березні 2013 року зареєструвався у спірній квартирі і мав намір користуватись нею. Однак, здійснити цього не міг у зв'язку із перешкодами, які чинились ОСОБА_5 Цей факт підтверджено долученими до справи матеріалами перевірки скарги ОСОБА_3, проведеної Калуським МВ УМВС у травні 2013 року (копія висновку - а.с.98).

Крім того, в засіданні суду першої інстанції ОСОБА_5 не заперечувала, що з квітня 2012 року ОСОБА_3 не мав вільного доступу до квартири.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ОСОБА_3 не втратив право користування спірною квартирою, оскільки не проживав у спірній квартирі більше шести місяців з поважних причин.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції рішення в даній справі про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та відмову в позові ОСОБА_5 ухвалив з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Калуського міськрайонного суду від 31 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв