Справа № 645/1939/15-ц
Провадження № 2/645/1184/15
01 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надане теплопостачання,
У березні 2015 року КП Харківські теплові мережі звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь підприємства вартості спожитої теплової енергії за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2015 року у нежитловому приміщенні за адресою: м. Харків, Пушкінська, 42 у сумі 2087,16 грн.,суму інфляційних витрат в розмірі 37,51 грн., суму 3% річних 62,40 коп., всього 2187,70 грн.та судовий збір.
У подальшому позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши, що ОСОБА_2 у червні 2015 року сплатив борг за надане теплопостачання. Посилаючись на викладне, просив стягнути з відповідача на його користь суму інфляційних витрат в розмірі 37,51 грн.,суму 3% річних 62,40 коп. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2на праві власності належать нежитлові приміщення, розташовані на 1-му поверсі житлового будинку загальною площею 21,6 кв.м в літ. А-5 за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 42 (договір купівлі-продажу від 21.08.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2909, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4В.) з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП "Харківські теплові мережі".
Приміщення відповідача та житловий будинок, де вони розташовані, необладнані пристроями обліку теплової енергії, тому позивачем розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом "ОСОБА_3 та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.
Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено в договорі або законі. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору.
Актами про підключення та відключення від опалення житлового будинку № 174/1523 від 12.10.2013 року, № 174/1025 від 14.04.2014 року, № 174/3389 від 27.10.2014 року, що складені представниками позивача, підтверджується факт постачання теплової енергії у нежитлові приміщення належні відповідачу на праві власності. Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2015 року у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 2087,16грн.
Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права і зобов'язання виникають не тільки з основ, передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.
Позивач свої зобов'язання виконав, здійснивши відпуск теплової енергії відповідачу в період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2015 року та направив на адресу ОСОБА_2 рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вищевказаний період, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до загальних умов зобов'язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.
Згідно ч. 1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві послугу. Якщо інше не встановлено договором.
Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
З огляду на викладене, правовідношення, які склались між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)- вимагати сплату грошей за надані послуги.
Відповідно до ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначає в уточнених позовних вимогах представник КП Харківські теплові мережі, у червні 2015 року ОСОБА_2 сплатив суму боргу за надане теплопостачання в розмірі 2087,16 грн.
Проте, нараховані позивачемінфляційні витрати в розмірі 37,51 грн. та 3% річних в розмірі 62,40 грн. відповідачем сплачені не були.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних витрат в розмірі 37 грн. 51 коп. тасуми 3% річних 62 грн. 40 коп. законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Питання стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 88, 89 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 89,197, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд
Позов комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надане теплопостачання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь комунального підприємства Харківські теплові мережі суму інфляційних витрат в розмірі 37 грн. 51 коп.,суму 3% річних 62 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь комунального підприємства Харківські теплові мережі судовій збір у сумі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. С. Шевченко