Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2514/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
07 травня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді: Казидуб О. Г.
при секретарі: Зайцевій О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "СК"Гарант-Авто",третя особа ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування -,
Позивач до суду подав заяву про слухання справи в його відсутність ,зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити , не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з"явився ,хоч і був належним чином повідомлений про час,місце ,дату слухання справи ,причину неявки не повідомив.
Третя особа :ОСОБА_2 в судове засідання не з2явився ,хоч і був належним чином повідомлений про час,місце ,дату слухання справи ,причини неявки не повідомив.
Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.
Суд ,вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову.
Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).
Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил Дорожнього руху України).
З матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_2 у відповідності до п п.2.36.12.1 Правил Дорожнього руху України є винною особою в скоєнні ДТП.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 вищевказаного закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу
3 місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб ЗАЗ TF699P, номер державної реєстрації НОМЕР_1 забезпечено полісом №А1/6955672 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений в сумі 50 000,00 грн. Строк дії договору з 30.08.2014 року по 29.08.2015 року.
24.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ Українська страхова компанія "Гарант-Авто", на ім'я Голови Правління Онищенка Б.А в Черкаське відділення даної страхової компанії ним було подано повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду та написав заяву про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 9 згаданого Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Стаття 33 ЗУ передбачає перелік дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати).
За встановленими обставинами справи, такі дії були вчинені особами, причетними до ДТП.
За статтею 33 ч. 33.1.4 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Стаття 33-1 Закону визначає, які документи страховик або МТСБУ повинні отримати на здійснений ними запит.
Згідно із ст. 35 ч.35.1 цього Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Крім того, стаття 35 Закону визначає перелік документів, які додаються до заяви про виплату страхового відшкодування.
Як передбачено ст. 36 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ", страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а в разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Судом встановлено, що заяву про страхове відшкодування подано позивачем 05 грудня 2014р., строк на виплату складає 90 днів, але до даного часу виплата не здійснена.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 1 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захист) майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з врахуванням положень Закону України "Про судовий збір", слід стягнути з ПАТ "Українська страхова компанія"Гарант-Авто" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 254грн. 00коп., а також судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 450,00грн,що сплачені по квитанції до прибуткового касового ордеру №34/15 від 26.02.2015 року.
На підставі ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1187, 1194, 1197 ЦК України , ст.ст.154,177 СК України Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Постанова Пленуму Верховного Суду від 1 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" та керуючись ст.ст.1, 3, 4,10, 11,14, 15,59-61,88,209, 212-215,218, 223-225 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ПАТ "СК"Гарант-Авто",третя особа ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити .
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційному суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. Г. Казидуб