У х в а л а

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Кагарлицька міська рада Київської області, ОСОБА_5, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 4 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року, визначено порядок користування присадибною земельною ділянкою площею 1137 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, зазначені судові рішення залишено без змін.

19 травня 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначеного судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини першої статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і частини другої статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстав перегляду зазначеного судового рішення, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року, 3 квітня 2013 року і 30 січня 2013 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовані вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 11 березня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, та залишаючи без змін рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 4 липня 2012 року і ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року, касаційний суд погодився з висновками судів про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та правильність визначення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи з урахуванням порядку користування, який склався на час проведення експертного дослідження.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2015 року, 3 квітня 2013 року і 30 січня 2013 року, наданих заявницею для порівняння, касаційний суд, передаючи справи на новий судовий розгляд, дійшов висновків про неналежне з'ясування судами першої інстанції фактичних обставин справи та невизначеність характеру спірних правовідносин.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року висновку, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеному висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Кагарлицька міська рада Київської області, ОСОБА_5, про визначення порядку користування земельною ділянкою за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема