Провадження № 2/520/5561/15
09.12.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Васильків О.В.
при секретарі Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, суд, -
11.11.2013 року позивач ПАТ КБ "Надра" звернулось до суду із позовом до відповідачів, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39, земельну ділянку за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Червоний хутір", вул. Північна, 9, шляхом надання позивачу права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину щодо відчуження предмету іпотеки; кошти отримані від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 05/08/2006/840-К/277 від 09.04.2006 року перед ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 1 207 142,15 дол. США, що еквівалентно 9 648 687,20 грн.; на час реалізації майна передати його в управління позивачу; надати позивачу право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, отримання витягу з реєстрів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, без надання іншого приміщення; стягнути судовий збір.
При цьому позивач посилається на те, що 09.08.2006 року між АТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/08/2006/840-К/277, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредиту у розмірі 517 000 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 26.12.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 253954, за яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39. Також 25.12.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 253942, за яким предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1. Крім того, між Банком та ОСОБА_3 25.12.2006 року було укладено іпотечний договір № 288750, за яким предмет іпотеки - земельна ділянка за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Червоний хутір", вул. Північна, 9. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, у ОСОБА_1 виникла заборгованість, що станом на 14.08.2013 року становить 1 207 142,15 дол. США, що еквівалентно 9 648 687,20 грн., тому позивач змушений звернутися до суду із позовом.
До судового засідання представник позивача ПАТ КБ "Надра" не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву представника Банку про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с. 126/.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до судового засідання не зявлялися, повідомлялися належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 09.08.2006 року між АТ «КБ «Надра» /правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»/ та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 05/08/2006/840-К/277, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредиту у розмірі 517 000 дол.США, відсоткова ставка за користування кредитом 11,00 % /а.с. 13-15/.
З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 26.12.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 253954, за яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0924 га за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 206423 від 24.05.2006 року. Визначена сторонами вартість іпотечного майна становить 2 404 414,00 грн. /а.с. 16-19/.
25.12.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 253942, за яким предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2006 року. Визначена сторонами вартість іпотечного майна становить 794 214 грн. /а.с. 21-23/.
Крім того, між Банком та ОСОБА_3 25.12.2006 року було укладено іпотечний договір № 288750, за яким предмет іпотеки - земельна ділянка за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Червоний хутір", вул. Північна, 9, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 370009. Визначена сторонами вартість іпотечного майна становить 434 104,00 грн. /а.с. 24-27/.
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Надра» виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу.
Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 14.08.2013 року, відповідно до якого заборгованість за договором становить 1 207 142,15 дол. США, що еквівалентно 9 648 687,20 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 577 467,08 дол. США, що еквівалентно 4 615 694,37 грн.; заборгованість по відсоткам 302 987,28 дол. США, що еквівалентно 2 421 777,33 грн.; заборгованість за управління кредитом 148 155,29 дол. США, що еквівалентно 1 184 205,23 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків 126 832,50 дол. США, що еквівалентно 1 013 772,17 грн.; штраф за порушення виконання умов договору 51 700 дол. США, що еквівалентно 413 238,10 грн. /а.с. 11-12/.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Судом досліджено іпотечні повідомлення ПАТ «КБ «Надра» відповідачам від 22.08.2013 року, з вимогою погасити заборгованість та передати предмет іпотеки в оперативне управління іпотекодержателя, та укласти договір задоволення вимог іпотеко держателя. Для добровільного виконання вимог надано 30 днів з моменту отримання повідомлення /а.с. 28-36/.
У позові ПАТ КБ «Надра» викладено вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання позивачу права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину щодо відчуження предмету іпотеки.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах по справі № 6-449цс15 від 10.06.2015 року та від 27.05.1015 року, оскільки виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» вставлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошову вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
При цьому суд зазначає, що матеріли справи містять подане при предявлені позову до суду клопотання про призначення товарознавчої експертизи по справі для визначення вартості квартири АДРЕСА_2 /а.с. 8-9/. Однак, експертиза по справі не була проведена, так як у заяві від 30.06.2015 року представник ПАТ «КБ «Надра» просить не розглядати клопотання про проведення експертизи /а.с. 126/.
Враховуючи, що позивачем ПАТ "КБ Надра" не надано доказів стосовно ціни нерухомості, а у позові наведено вимогу «за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна», що суперечить правовій позиції Верховного Суду України, суд вважає що вимоги позивача щодо звернення стягнення не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.
Щодо вимог позивача ПАТ КБ «Надра» про виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, без надання іншого приміщення, суд приходить до наступного.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року по справі № 522/25926/13-ц визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації ДМГ ОМР № 219005 від 20.04.2011 року щодо приватизації ОСОБА_4 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; витребувано з володіння ОСОБА_5 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 48,5 кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_2; витребувати з володіння ОСОБА_6 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 49,6 кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5) на користь ОСОБА_2; усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с. 102-104/.

Таким чином, судом встановлено, що іпотечна квартира не перебувала в користуванні ОСОБА_2, а інших осіб, та на цей час відсутня інформації про виконання судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року на користь ОСОБА_2

Згідно листа КП «БТІ» ОМР від 25.11.2013 року, квартира АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 року зареєстрована за ОСОБА_2 /а.с. 75/.

Матеріали справи містять лист КП ЖКС «Порто-Франківський» від 25.12.2013 року, з якого слідує, що будинок № 70 по вул. М. Арнаутській в м. Одесі на балансі КП ЖКС «Порто-Франківський» не перебуває, довідку про склад сімї за вказаною адресою надати неможливо, оскільки така інформація на підприємстві відсутня /а.с. 67/.

Суд враховує п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року /Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014р./, яким встановлено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів про осіб, які проживають та зареєстровані у спірній квартирі, не надано доказів на підтвердження наявності іншого житла для проживання ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог ПАТ КБ «Надра» про виселення без надання іншого приміщення, слід відмовити.

Крім того, суд враховує, що відповідно до Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Нерухоме житлове майно, а саме квартира АДРЕСА_6, яка є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та не може бути примусово стягнута, оскільки використовується як місце постійного проживання відповідача ОСОБА_2 позичальника. Позивачем не надано доказів, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності не належить інше нерухоме житлове майно.

Таким чином, на вищевказані правовідносини, які виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, а тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_7.

В зв'язку з чим, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на предмет іпотеки, а також про передачу майна на час його реалізації в управління позивачу; надання позивачу права на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, отримання витягу з реєстрів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, так як вищевказані позовні вимоги є похідними від первісних.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 346, 525, 526, 610-612, 1054 ЦК України, Законом України Про іпотеку, Законом України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Постановою №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Васильків О. В.