Справа № 1510/1350/12
Провадження № 2/500/420/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_12 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_12 про стягнення моральної та матеріальної шкоди під час розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги (т.3., а.с.28) та просили стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 8044 грн. 67 коп., витрати на юридичні послуги в сумі 3000 грн., 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 2514 грн. 56 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 13917 грн. 28 коп., моральної шкоди в сумі 10000 грн. та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди в розмірі 4675 грн. 84 коп., 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 1461 грн. 60 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 8089 грн. 20 коп., моральної шкоди в сумі 3000 грн., мотивуючи тим, що з 1987 року ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_13, вони спільно проживали в АДРЕСА_1 спільно будували його, вели сумісне господарство, набували інше майно, а також майно, що є її особистою власністю, ОСОБА_13 займався виготовленням столярних виробів для реалізації. З моменту їх спільного проживання і до грудня 2002 року разом з ОСОБА_13 в роботах по виготовленню столярних виробів та в будівництві будинку приймав участь її син від іншого шлюбу - ОСОБА_12. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_13 народився син - ОСОБА_5, який до смерті батька допомагав йому в роботі по виготовленню столярних виробів. З 1987 року по грудень 2002 року всі предмети професійної діяльності, передбачені для виготовлення столярних виробів ремонтувалися, купувалося нове устаткування, тобто раніше належне ОСОБА_13 на праві особистої власності майно перейшло у спільну сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_13. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_13 помер і 27.12.2002 року відповідачі завантажили наше майно у вантажний автомобіль та вивезли це майно, а саме: стругальний станок з двигуном вартістю 950 грн.; плиту для стругального станку вартістю 400 грн.; фрезерний станок вартістю 2200 грн.; дошку ель, товщиною 50-6- мм, длиною 6 метрів вартістю 2120 грн.; три двері з дерева на загальну суму 1440 грн.; зварювальний апарат вартістю 600 грн.; два вентилятори для сушки лісу на загальну суму 400 грн.; точильний станок з електроприводом на суму 300 грн.; новий письмовий стіл вартістю 600 грн.; вісім штук фігурних стійок для кріплення перил сходів на загальну суму 424 грн.; вісім штук струпцін на загальну суму 800 грн.; п'ять листів оцинкованого металу на загальну суму 700 грн., всього відповідачами було вивезено майна на загальну суму 10934 грн., ОСОБА_13 за життя належало 1/3 частина вищезазначеного майна і саме ця частина підлягає поділу між спадкоємцями. Також, після смерті ОСОБА_13, відповідачі здавали у найом будинок АДРЕСА_1 в м. Ізмаїлі і в якості плати за найом отримали 960 грн., хоча мали право тільки на 120 грн., таким чином сума матеріальної шкоди завданої ОСОБА_5 протиправними діями відповідачів складає 4675, 84 грн., а сума шкоди завданої ОСОБА_1 протиправними діями відповідачів складає 4124, 67 грн. Крім цього, відповідачі самовільно вивезли майно, що належить особисто ОСОБА_1, а саме: прес для віджиму соку вартістю 700 грн.; двигун для автомобілю ВАЗ - 2103 вартістю 1000 грн.; 180 скляних банок, ємністю 3 літри на загальну суму 1800 грн.; куртку жіночу, утеплену вартістю 200 грн.; світер жіночій вартістю 60 грн.; жіноча спідня білизна на загальну суму 100 грн.; два жіночих халата на загальну суму 40 грн.; дві пари взуття на загальну суму 20 грн., а всього майна на загальну суму 3920 грн. В зв'язку з тим, що відповідачі порушили права ОСОБА_1, вона була змушена звернутися за правовою допомогою, оплативши 3000 грн. Враховуючи, що відповідачі відмовились добровільно відшкодувати позивачам матеріальну шкоду, вони зобов'язані сплатити ОСОБА_1 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 2514 грн. 56 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 13917 грн. 28 коп., а ОСОБА_5 відповідачі зобов'язані сплатити 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 1461 грн. 60 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 8089 грн. 20 коп. В результаті незаконних дій відповідачів по виселенню їх з будинку, вивезення майна у них погіршився стан здоров'я, зник сон та апетит, такі дії відповідачів завдали ОСОБА_1 моральну шкоду на суму 10000 грн., а ОСОБА_5 моральну шкоду на суму 3000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточненні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що просить відшкодувати вартість майна у грошових коштах, в зв'язку з відсутністю цього майна.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_12 - ОСОБА_2 уточненні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 - ОСОБА_3 заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не є спадкоємицею померлого, спірне майно не було визнано спадковим, також не було визнано факт крадіжки спільного майна та особистого майна ОСОБА_1.

В судове засідання ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_14, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_12 про стягнення вартості майна та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_14 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права власності на рухоме майно.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2010 року позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_14, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_12 про стягнення вартості майна була залишена без розгляду (т.2., а.с. 74).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2010 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_14 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права власності на рухоме майно був задоволений (т.2., а.с. 75).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.01.2012 року ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2010 року була скасована, а справа передана до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (т.2., а.с. 151).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.01.2012 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2010 року було скасовано та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_14 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права власності на рухоме майно (т.2., а.с. 153).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 08.01.2003 року, серії НОМЕР_1 ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (т.1., а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження від 01.11.1988 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_1 (т.1., а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження від 27.03.1974 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (т.2., а.с. 21).

Згідно свідоцтва про народження від 09.07.1981 року ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (т.2., а.с. 22).

На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.10.1997 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 було розірвано (т.1., а.с.5).

Згідно ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до актового запису про смерть № 1192 від 10.12.2013 року, ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (т.3., а.с. 153).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2014 року (т.3. а.с. 181) та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2014 року (т.3., а.с. 203) до участі у справі були залучені правонаступники ОСОБА_14 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законний представник малолітнього ОСОБА_11.

Враховуючи, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Згідно ст. 529 УК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно відповіді Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 26.03.2013 року повідомлено, що 11.02.2003 року надійшла заява про прийняття спадщини за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_13 від ОСОБА_1, яка діє від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5, також 23.05.2003 року надійшла заява про прийняття спадщини за законом від синів померлого ОСОБА_7, ОСОБА_14 діючого від свого імені та від імені ОСОБА_15 за дорученням. З письмовими заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались (т.3., а.с. 7).

До числа спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_13 належать: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15.

Сімейний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року і зворотної сили не має, а тому положення цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. Нормами КпШС України не передбачалося визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які сумісно проживають.

Враховуючи, що ОСОБА_13 та ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі, суд не погоджується із твердженням ОСОБА_1, що будинок АДРЕСА_1 в м. Ізмаїлі належить їй та ОСОБА_13 на праві спільної сумісної власності і вона має право на частку від плати за здачу будинку у найом.

Позивачами не було надано доказів, що ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_5 спільно працювали над виготовленням столярних виробів і в результаті спільної праці істотно збільшилося у своїй цінності предмети професійної діяльності, належні ОСОБА_13, крім цього суд зазначає, що на момент смерті ОСОБА_13, ОСОБА_5 виповнилось 14 років.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилаються на відповідні статті Цивільного кодексу України (2004), який не набрав чинності на момент виникнення спірних правовідносин.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що після смерті ОСОБА_13, бачила як якісь чоловіки завантажували у вантажну машину станки, двері, дошки, що це за чоловіки були вона не знає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що на слідуючий день після смерті ОСОБА_13 чоловіки завантажували у вантажівку вікна, двері, дошки, інших речей вона не бачила, особисто не знає людей, які завантажували речі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що бачив як після смерті ОСОБА_13 три особи виносили з будинку станки, тяску, цих осіб він не знає, також не підписував пояснення, яке знаходиться в матеріалах справи (т.1, а.с. 29).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 пояснила, що після смерті ОСОБА_13 не пройшло і півроку, як ОСОБА_14 та ОСОБА_19 з невідомими чоловіками завантажували у вантажний автомобіль вікна, двері, дошки, станки.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_18, в зв'язку з тим, що позивачі зазначають, що вивезення майна було проведено 27.12.2002 року через п'ять днів після смерті ОСОБА_13.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснила, що працює з 1999 року в кіоску, що напроти будинку АДРЕСА_1 бачила як ОСОБА_6 та її сини виносили станки, стіл, двері, та якісь речі в пакетах та завантажували на вантажний автомобіль, при цьому ОСОБА_6 пропонувала їй банки, деякі речі вона подарувала іншим.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 пояснила, що про вивезення майна воза знає тільки зі слів ОСОБА_1.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 пояснила, що перед новим роком з будинку вивозили банки, дошки, станки, інструменти, тяска все це продовжувалось до квітня місяця, хто вивозив, вона не знає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 пояснила, що взимку 2002 року приїхала колишня дружина та сини від першого шлюбу взяли у неї ключ від будинку, як вони виносили і яке майно вона не бачила.

Таким чином, з показань свідків не вбачається, хто саме вивозив майно та яке саме майно.

Згідно відповіді начальника Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 12.06.2003 року на ім'я ОСОБА_1, було відмовлено у порушенні кримінальної справи за фактом вивезення майна з будинку АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_6 та її синів (т.1., а.с. 101).

Позивачами не було надано належних на допустимих доказів того, що майно: стругальний станок з двигуном; плита для стругального станку; фрезерний станок; дошка ель, товщиною 50-6- мм, длиною 6 метрів; три двері з дерева; зварювальний апарат; два вентилятори для сушки лісу; точильний станок з електроприводом; новий письмовий стіл; вісім штук фігурних стійок для кріплення перил сходів; вісім штук струпцін; п'ять листів оцинкованого металу є спадковим та не надали доказів його вартості, також не було надано доказів яке саме майно вивезли відповідачі.

Також, ОСОБА_1 не надала належних на допустимих доказів того, що саме відповідачі вивезли майно, що належить їй особисто, а саме: прес для віджиму соку; двигун для автомобілю ВАЗ - 2103; 180 скляних банок, ємністю 3 літри; куртку жіночу, утеплену; світер жіночій; жіноча спідня білизна; два жіночих халата; дві пари взуття та не надала доказів його вартості.

Враховуючи недоведеність вищезазначених обставин, не підлягають задоволенню вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди, витрат на юридичні послуги, 3 процента річних від простроченої суми, інфляційне зростання суми боргу, моральна шкода.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди в розмірі 8044 грн. 67 коп., витрат на юридичні послуги в сумі 3000 грн., 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 2514 грн. 56 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 13917 грн. 28 коп., моральної шкоди в сумі 10000 грн. необхідно відмовити, також в задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 суми матеріальної шкоди в розмірі 4675 грн. 84 коп., 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 1461 грн. 60 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 8089 грн. 20 коп., моральної шкоди в сумі 3000 грн. необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди в розмірі 8044 грн. 67 коп., витрат на юридичні послуги в сумі 3000 грн., 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 2514 грн. 56 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 13917 грн. 28 коп., моральної шкоди в сумі 10000 грн. - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 законного представника малолітнього ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 суми матеріальної шкоди в розмірі 4675 грн. 84 коп., 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 1461 грн. 60 коп., інфляційне зростання суми боргу в розмірі 8089 грн. 20 коп., моральної шкоди в сумі 3000 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Я.Присакар