У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, споживчого товариства «Еліт» до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1, споживче товариство «Еліт» (далі - СТ «Еліт») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2014 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, СТ «Еліт» до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2014 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1, СТ «Еліт» до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду із залишенням у силі ухвали суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, довідкою з ЄДРПОУ серії АА № 530715 та статутом товариства, СТ «Еліт» є юридичною особою (суб'єктом господарської діяльності).

Згідно з реєстраційною справою СТ «Еліта», статутом СТ «Еліт», протоколами зборів членів СТ «Еліт» ОСОБА_1 є засновником (пайовиком) та ревізором СТ «Еліт».

Споживче товариство «Еліт» на праві власності належить приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 196,5 кв. м.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

01 березня 2009 року між СТ «Еліт» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір № 3 здачі в оренду основних засобів, зокрема приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 196,5 кв. м.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки правовідносини з приводу звільнення самовільно зайнятого приміщення, які виникли між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем, належать до правовідносин, що виникають з господарського договору, який укладається між суб'єктами господарської (підприємницької) діяльності. При цьому, встановивши, що ОСОБА_1 є засновником (пайовиком) та ревізором СТ «Еліт», виходив з того, що ОСОБА_1 не є стороною спору, оскільки діє в інтересах юридичної особи як ревізор.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та передаючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції, встановивши, що позов пред'явлено до фізичної особи ОСОБА_2, питання про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідачів судом першої інстанції не вирішувалося, державна реєстрація договору № 3 здачі в оренду основних засобів, докази реальної передачі орендованого приміщення (акт приймання-передачі) та внесення орендної плати відсутні, виходив з того, що вказаний договір оренди укладений у простій формі без дотримання вимог глави 58 ЦК України, глави 30 ГК України, та вважав, що наявність між сторонами господарських правовідносин не підтверджена первинними документами.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Згідно з параграфом 6 договору № 3 здачі в оренду основних засобів він діє з 01 березня 2009 року по 31 січня 2010 року (а. с. 45-47).

Виходячи зі змісту ст. ст. 210, 638, <nau://ukr/435-15|st203>793, 794 ЦК України <nau://ukr/435-15|st717> та умов вказаного договору, не вимагається державної реєстрації договору найму будівлі, укладеного на строк менше як три роки, він є укладеним з моменту досягнення сторонами договору згоди з усіх його істотних умов та, відповідно, саме з цього моменту у сторін договору виникають права та обов'язки.

Тому висновки суду апеляційної інстанції про те, що вказаний договір не відповідає главі 58 ЦК України та главі 30 ГК України, а відсутність документа, який посвідчує передачу наймачеві будівлі та внесення орендної плати, свідчить про відсутність між сторонами господарських правовідносин, є неправильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Статтею 12 ГПК України встановлена підвідомчість господарським судам справ у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що спір виник суб'єктами господарської діяльності: СТ «Еліт» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 при виконанні господарського договору, відповідно до положень ст. 205 ЦПК України дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі за позовом СТ «Еліт» до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин постановлена у справі судом апеляційної інстанції ухвала в частині передачі справи за позовом СТ «Еліт» до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення до суду першої інстанції для продовження розгляду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, із залишенням у силі в цій частині ухвали суду першої інстанції.

Разом з тим юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що реєстраційна справа СТ «Еліт», статут СТ «Еліт», протокол зборів членів СТ «Еліт» не є документами, які відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 42 ЦПК України підтверджують повноваження ОСОБА_1 як представника юридичної особи СТ «Еліт», ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року в частині передачі справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення до суду першої інстанції для продовження розгляду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року в частині передачі справи за позовом споживчого товариства «Еліта» до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення до суду першої інстанції для продовження розгляду скасувати, залишити у силі в цій частині ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2014 року.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року в частині передачі справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення до суду першої інстанції для продовження розгляду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник