АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7418/15 Справа № 201/6878/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Романюк М.М.
16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 28 квітня 2015 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він є власником 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_1, власником іншої 1/2 частини спірної квартири є його донька ОСОБА_2. - відповідач по справі. Останнім часом у сторін стали виникати сварки стосовно користування квартирою, а саме відповідач зайняла дві кімнати в трикімнатній квартирі та перешкоджає позивачу користуватися кімнатами. З урахуванням викладеного просить визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому в користування кімнату №2, площею 15,3 кв.м. з балконом № 9, площею 1,0 кв.м.; відповідачу з її неповнолітньою донькою виділити в користування житлову кімнату площею 16,5 кв.м., з вбудованою шафою №6, площею 2,3 кв.м.; інші приміщення №1 - коридор, площею 10,9 кв.м., №3- кухню, площею 8,0 кв.м., № 4 - вбиральню, площею 1,1 кв.м., № 5 - ванну кімнату, площею 2,3 кв.м., №8 - житлову кімнату, площею 18,1 кв.м. залишити у спільному користуванні.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, однак з даним висновком погодитись не можна виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 червня 1999 року ОСОБА_1., ОСОБА_3. та ОСОБА_2. належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1.
Після смерті ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, власниками спірної квартири в рівних частках є сторони по справі.
Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами 1, 3 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Як роз'яснено у п.14 постанови №20 Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
З аналізу зазначених матеріально-правових норм можна дійти висновку, що при неможливості поділу майна в натурі, визначається порядок користування майном, що є у власності двох і більше осіб, якщо про це заявлено позов.
Відповідно до технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат загальною житловою площею 49,9 кв.м. (15,3 кв.м., 16.5 кв.м. та 18.1 кв.м.), кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи та балкону.
Згідно довідки єдиного абонентського відділу Жовтневого району "Міські комунальні платежі" в спірній квартирі зареєстровані - сторони по справі ОСОБА_2, ОСОБА_1., та неповнолітня ОСОБА_4.
З урахуванням наявності між співвласниками конфлікту з приводу користування спірною квартирою, а також передбачене законом право позивача на визначення порядку користування спільною власністю, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги судова колегія приймає до уваги, що запропонований позивачем варіант не спричиняє порушення прав кожного з співвласників на володіння, користування та розпорядження належною йому часткою, відповідає фактичному порядку користування спірною квартирою, а тому дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог та визначення порядку користування квартирою, запропонований позивачем.
З урахуванням викладеного вище апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 15,3 кв.м. з балконом площею 1,0 кв.м.; ОСОБА_2 з її малолітньою донькою ОСОБА_4 житлову кімнату площею 16,5 кв.м., з вбудованою шафою площею 2,3 кв.м.; інші приміщення: коридор, площею 10,9 кв.м., кухню, площею 8,0 кв.м., вбиральню, площею 1,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,3 кв.м., житлову кімнату, площею 18,1 кв.м. - залишити у спільному користуванні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна