Номер провадження: 22-ц/785/9822/15
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О.Д., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», про визнання кредитного договору укладеного під впливом обману, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13. 10. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

15. 05. 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк»), третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», з посиланням на положення ст. ст. 229, 230 ЦК України з проханням визнати кредитний договір № CNL-502/013/2007 від 18. 05. 2007 р., укладений між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ «ОТП Банк») таким, що вчинений під впливом обману.

Зокрема, вказала, що цей договір був укладений з ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і у забезпечення цього договору 20. 12. 2010 р. банком був укладений договір поруки з ОСОБА_3 Зазначила, що за п. 2 кредитного договору банк надає кредит позичальнику у розмірі 50547 доларів США, і згідно п. 4 договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником анутеїтетних платежів, згідно п. 2 договору розмір платежу становить 791,22 долара США, а згідно Додатку № 1 від 18. 05. 2007 р. до кредитного договору розмір платежу за розрахунковий період становить 791,83 долара США.

Позивач вважає, що цей правочин вчинений під впливом обману у випадку навмисного введення позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Стверджувала, що згідно кредитного договору щомісячний платіж розрахований з розрахунку 120 місяців і дата остаточного повернення кредиту 18. 05. 2017 р., а згідно Графіка платежів ця ж сума щомісячного платежу розрахована з розрахунку 107 місяців, тобто зникло 13 місяців і банк безпідставно хотів отримати суму в розмірі 10293,79 доларів США і, що сума щомісячного платежу 791,83 долара США розрахована з розрахунку 107 місяців, тобто, при сплаті цієї суми щомісяця, але за умовами кредитного договору 120 місяців, банк отримав би обманним шляхом на 10293,79 доларів США більше.

Посилалася на те, що згідно п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту № 168 банки зобов'язані зазначати абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) і, що у Додатку № 1 «Графік платежів» від 18. 05. 2007 р. банк зазначив абсолютне значення подорожчання кредиту 36879,31 грн. (переплату), але за станом на 17. 05. 2013 р. залишок за основним зобов'язанням становить 42208,51 доларів США і вважає, що враховуючи суму залишку за основним зобов'язанням службовці банку навмисно занизили суму переплати по кредиту в Додатку № 1 «Графік платежів», щоб ввести позичальника в оману.

Зазначала, що у графіку платежів сума основної суми кредиту 47846,04 доларів США не збігається з основною сумою кредиту в кредитному договорі - 50547 доларів США і ця сума навмисно зменшена на 2700,96 доларів США, щоб в очах позичальника показати якомога менше переплату по кредиту і шляхом обману укласти кредитний договір.

Вважає неправильним розрахунок ануітентного платежу і вказує, що в додатку № 1 до кредитного договору розмір щомісячного платежу становить 791,83 доларів США, але з розрахунку за формулою розмір щомісячного платежу становить 751,18 доларів США, а це на 40,65 менше ніж зазначено в додатку № 1 до кредитного договору «Графік платежів» і тому слід вважати, що в цьому додатку є приховані платежі, що суперечить п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту № 168 від 10. 05. 2007 р.

Вказує, що при сумі щомісячного платежу 791,22 доларів США загальна сума оплати за весь термін 120 місяців за умовами кредитного договору становить 94946,4 доларів США, а за умовами Додатку № 1 «Графік платежів» до кредитного договору за весь термін сплати кредиту 107 місяців при сумі щомісячного платежу 791,83 доларів США загальна сума має бути сплачена 84725,81 доларів США і різниця між даними розрахунками становить 10220,59 доларів США, тобто, банк спеціально в очах позичальника занизив суму загальної виплати по кредиту за весь термін дії кредитного договору на 10220,59 доларів США, щоб ввести в оману.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13. 10. 2015 р. зазначені позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання кредитного договору укладеним під впливом обману залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання кредитного договору укладеним під впливом обману.

Зокрема, вказала, що рішенням суду встановлено під пунктом № 1, що банком згідно графіку платежів № 1 від 18. 07. 2008 р. була видана сума 47846,04 доларів США і ця дата судом встановлена невірно з посиланням на наданий позивачем графік платежів, оскільки Графік платежів № 1, складений до кредитного договору має всі ознаки обману і ставить під сумнів пояснення представника відповідача у справі.

Зазначила, що кредитний договір підписувався 18. 05. 2007 р., а 05. 06. 2007 р. набула чинності постанова НБУ № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» і саме тоді банк був змушений вказувати реальну вартість кредиту і позивач був викликаний у відділення банку для отримання копії графіку, який позивач надала суду, у зв'язку з чим суд першої інстанції сумлінно помилився і вказав у рішенні три дати графіку, а вірною є лише 18. 05. 2007 р.

Відмічає, що суд першої інстанції описує додатковий договір від 20. 12. 2010 р. до кредитного договору з посиланням, що цей факт встановлено матеріалами справи, але в матеріалах справи відсутній додатковий договір, а також пояснює, що з цього додаткового договору видно, що при складенні графіку платежів до нього повинна бути додаткова угода або додатковий договір і у 2008 р. додаткових угод з відповідачем позивач не підписувала, а графік наданий позивачем до суду першої інстанції є діючим графіком.

Стверджує, що висновок суду першої інстанції, що представлений позивачем Графік № 1 до кредитного договору був складений працівниками банку в односторонньому порядку та не носить обов'язкового характеру взагалі є хибним.

Вважає, що всі зібрані докази говорять про обман банку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання зазначеного кредитного договору укладеним під впливом обману суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

За ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1 статті); сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину (ч. 2 статті).

Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

За роз'ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом встановлено, що укладанню кредитного договору № CNL-502/013/2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_2 передувало подання анкети-заяви від 27. 04. 2007 р., заповненої особисто ОСОБА_2, в якій вона просила видати їй кредит на 10 років під 13,99 % річних у сумі 50495,00 доларів США.

Згідно кредитної заявки від 18. 05. 2007 р. ОСОБА_2 просила Банк зарахувати кредитні грошові кошти в розмірі 49800 доларів США на відкритий на її ім'я поточний рахунок, а суму в розмірі 747,00 доларів США утримати як комісію.

18. 05. 2007 р. ОСОБА_2 уклала з ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», кредитний договір № CNL-502/013/2007 за умовами якого банк надав їй кредитні грошові кошти в сумі 50547,00 доларів США з терміном остаточного повернення до 18. 05. 2017 р.

Пунктом 2 кредитного договору цільове використання кредиту було визначено як на споживчі цілі в розмірі 49800,00 доларів США та оплату комісії Банку в розмірі 747,00 доларів США, які ОСОБА_2 отримала двома сумами в розмірі 20000 та 29800 доларів США з розміром платежу 791,22 доларів США 18 числа кожного календарного місяця.

Порядок виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) Частини № 2 Кредитного договору.

Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини № 2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток № 1 до Кредитного договору), шляхом безготівкового перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів.

Відповідно до п. 3 частини № 1 Кредитного договору, для розрахунку процентів за користування Кредитом використовується Фіксована процентна ставка, де Фіксований відсоток дорівнює 13,99 % річних, підпунктом 1.4.1.1 пункту 1.4 частини № 2 Кредитного договору передбачено, що у разі використання Фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк Договору, з розрахунку Річної бази нарахування процентів (дванадцять місяців в році). Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2 пункту 1.4 частини №2 Кредитного договору відповідно до якого проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до Кредитного договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються Позичальником відповідно до п. 1.5. Кредитного договору.

З додатку №1 до Кредитного договору № CNL-502/013/2007 від 18. 05. 2007 р. «Графік повернення кредиту», підписаного сторонами договору, убачається, що ОСОБА_2 повинна була проводити оплату боргу по кредиту та процентам на протязі 120 місяців із визначення сум кредиту та відсотків, сукупний розмір яких щомісячно дорівнював 791,22 доларів США. Саме такий графік був підписаний сторонами договору та прийнятий ОСОБА_2 як порядок для виконання кредитних зобов'язань.

20. 12. 2010 р. між ОСОБА_2 та банком було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким внесено зміни до частини № 1 Кредитного договору, а саме на період з 20. 12. 2010 р. до 17. 03. 2011 р. для розрахунку процентів за користування кредитом була визначена фіксована процентна ставка в розмірі 6,50 % річних, на період з 18. 03. 2011 р. до 17. 07. 2011 р. в розмірі 15,67 %, з 18. 07. 2011 р. і до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом була встановлена плаваюча процентна ставка - фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток склав 9,17 %. Було викладено графік платежів у новій редакції. Позичальнику наданий транш у розмірі 682,71 доларів США з метою погашення прострочених платежів.

На підставі договору кредитного портфелю б/н від 27. 06. 2012 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги по кредитному договору CNL-502/013/2007 від 18. 05. 2007 р.

Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 12. 12. 2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10. 02. 2015 р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживача, а саме: визнання договору № CNL-502/013/2007 від 18. 05. 2007 р. таким, що укладений з порушенням прав споживача, із застосуванням нечесної підприємницької діяльності, визнання додатку № 1 до кредитного договору № CNL-502/013/2007 від 18. 05. 2007 року таким, що укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики та з порушенням прав споживача, визнання договору купівлі- продажу кредитного портфелю б/н між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 27. 06. 2012 р. таким, що укладений з застосуванням нечесної підприємницької діяльності та з порушенням прав споживача.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13. 05. 2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21. 01. 2015 р., з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (поручителя) в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була стягнута заборгованість за кредитним договором № CNL-502/013/2007 в розмірі 383440,36 грн., з яких заборгованість по кредитному договору в розмірі 337440,36 гривень, проценти за користування кредитом за період з 21. 06. 2012 р. по 16. 05. 2013 р. в розмірі 46067,74 грн., і відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання незаконними дій ПАТ «ОТП Банк», передуючих укладенню кредитного договору № CNL-502/013/2007 щодо не надання ОСОБА_2 до укладення договору в однозначній, чіткій і зрозумілій формі інформації про умови кредиту, розірвання кредитного договору № CNL-502/013/2007, укладеному між ОСОБА_2 і ЗАТ «ОТП Банк» та визнання договору купівлі-продажу ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» недійсним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10. 06. 2015 р. залишено без змін вищевказані рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13. 05. 2014 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21. 01. 2015 р.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи та не спростовані.

Аналізуючи матеріали справи апеляційний суд з урахуванням вищенаведених правових положень вважає обґрунтованим та правильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ст. ст. 10, 11 ЦПК України, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті сами особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У даному випадку вказаними вище рішеннями судів за вимогами ОСОБА_2 вже були встановлені фактичні обставини укладання оспорюваного нею кредитного договору, в тому числі з питань умов договору, розміру платежів, абсолютного подорожання кредиту, додаткового договору від 20. 12. 2010 р. до кредитного договору тощо, які спростовують наведені нею обставини укладання договору в якості підтвердження факту обману з боку банку.

Одночасно на підставі матеріалів справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що представлений з боку ОСОБА_2 графік до кредитного договору був складений в односторонньому порядку працівниками банку та датований 01. 07. 2008 р., отже, такий графік не мав місце на час укладання кредитного договору між сторонами, він не носить обов'язкового характеру для сторін, так як складений в односторонньому порядку, а відтак не може бути прийнятий судом, як доказ підтверджуючий обман ОСОБА_2 під час укладання кредитного договору, наявність такого графіку не може замінювати собою досягнутих умов сторонами кредитного договору щодо повернення грошових коштів, викладених у додатку № 1 до кредитного договору від 18. 05. 2007 р. і, що з тих же самих підстав суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивачки на укладання нею кредитного договору під впливом обману з боку Банку в частині зазначення в графіку від 01. 07. 2008 р. абсолютного значення подорожчання кредиту та не зазначення в графіку щомісячних платежів в розмірі 751,18 доларів США.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що в додатку до кредитного договору зазначено платіж в розмірі 791,83 доларів США, що суперечить змісту договору, де платіж визначено в розмірі 791,22 доларів США, тому, що платіж в розмірі 791,83 доларів США вказано в цьому ж зазначеному вище наданому позивачем Додатку № 1 до вказаного кредитного договору і стосується платежів з 01. 07. 2008 р., а кредитний договір було укладено 18. 05. 2007 р. з встановленням відповідного платежу в розмірі 791,22 доларів США.

Посилання позивача на вказівку в наданому нею вищевказаному Додатку № 1 про строк сплати в 107 місяців всупереч вказаному в самому договорі строку в 120 місяців також пояснюється тим, що вказаний додатом стосується платежів з 01. 07. 2008 р., а кредитний договір було укладено 18. 05. 2007 р.

Припущення позивача, що в додатку до кредитного договору є приховані платежі, що суперечить п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту № 168 від 10. 05. 2007 р., також не може прийматися до уваги, оскільки припущення ОСОБА_2 не можуть розглядатися судом як належні докази у справі.

Посилання ж позивача, що сума основної суми кредиту 47846,04 доларів США не збігається з основною сумою кредиту в кредитному договорі - 50547 доларів США і ця сума навмисно зменшена на 2700,96 доларів США, щоб в очах позичальника показати якомога менше переплату по кредиту і шляхом обману укласти кредитний договір також спростовується матеріалами справи, оскільки зазначена позивачем сума кредиту 47846,04 доларів США навіть за наданим позивачем вищевказаним Додатком № 1 до оспорюваного договору вказана як залишок за станом на 01. 07. 2008 р.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив в рішенні суду, що оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності слід дійти висновку, що ОСОБА_2 не довела, не підтвердила належними та допустимими доказами істотність значення обставин, щодо яких її було введено в оману, а так саме і факт обману при укладанні кредитного договору і в тому числі, що такі посилання на обман ОСОБА_2 ґрунтуються на фактичних обставинах, які виникли після укладання між сторонами, як кредитного договору від 18. 07. 2007 р., та стосуються обставин, які були вже вирішенні раніше рішенням суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність задоволення зазначеного позову ОСОБА_2 у даній справі спростовуються матеріалами справи та з урахуванням вказаних правових положень свідчать про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 про вчинення оспорюваного кредитного договору під впливом обману з боку банка.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», про визнання кредитного договору укладеним під впливом обману у зв'язку з відсутністю підстав для його задоволення.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13. 10. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

О. А. Ступаков