Справа № 159/2533/15-ц
Провадження № 2/159/768/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 03 червня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

- судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції про звільнення з -під арешту належного позивачеві на праві приватної власності майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: на підставі нотаріально посвідченого і зареєстрованого Волинським обласним Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації договору купівлі-продажу, укладеного 05 вересня 2005 року між позивачем та ОСОБА_3 і ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1. З метою вирішення ряду питань, які стосуються розпорядження належною позивачеві квартирою, позивач звернулась до приватного нотаріуса. 12 травня 2015 року позивач дізналась від приватного нотаріуса Веніславської В.П. про те, що належна позивачеві квартира перебуває під обтяженням, на підтвердження чого отримала від нотаріуса Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно вказаного витягу належна позивачеві квартира перебуває під арештом на підставі постанови 501/3, винесеної 12.01.2006 року Ковельською ДВК. Для з'ясування підстав накладення арешту на належне їй нерухоме майно, позивач звернулась до відділу державної виконавчої служби, де отримала відповідь, що виконавча служба не володіє відомостями з приводу арешту майна позивача. Однак, інших установ, які б виносили постанови про накладення арешту на нерухоме майно з відповідним індексом та під абревіатурою Ковельська ДВК, у межах Ковельського району не існує. Оскільки з 05 вересня 2005 року позивач на законних підставах володіє вказаним нерухомим майном і право власності позивача на вказане майно зареєстроване у відповідності до вимог чинного законодавства, накладенням арешту на належне позивачеві майно грубо порушується право позивача на володіння та розпорядження вказаним майном. З покликанням на норми чинного законодавства позивач прохає задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав зазначених у позові і прохає його задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту належне позивачеві на праві приватної власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Представник відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Фіц М.М. в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою у якій клопоче про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у вирішенні позову покладається на розсуд суду. У ході попереднього судового засідання пояснив, що хоча абревіатура «Ковельська ДВК», зазначена у Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 12.05.2015 року, щодо квартири по АДРЕСА_1, у графі підстава обтяження, не відповідає назві органу з примусового виконання рішень - ВДВС Ковельського МРУЮ, однак індекс та номер постанови «501/3», відповідають нумерації постанов, які виносились державними виконавцями на час, зазначений у витягу. Встановити виконавчий документ, у ході примусового виконання якого могла бути винесена постанова про накладення арешту на майно, не виявляється можливим, оскільки на теперішній час на виконанні ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції виконавчих документів, у яких боржниками є позивач або ОСОБА_2, немає. За минанням термінів зберігання завершених виконавчих документів, журналів реєстрації вхідних документів, журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, журналів реєстрації виконавчих документів, документів щодо знищених виконавчих проваджень, інших відомостей щодо боргових зобов'язань ОСОБА_2 встановити неможливо.

Представник відповідача, ПрАТ «МТС Україна», будучи завчасно і належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалює розгляд справи провадити у відсутності представника ПрАТ «МТС Україна» та у відсутності третьої особи ОСОБА_2

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, судприходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач мотивує свої вимоги тим, що вона є єдиним власником житлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 і унаслідок накладення арешту на належне позивачеві майно грубо порушується право позивача розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження обставин, зазначених у обґрунтування позову, позивач подала суду нотаріально посвідчений і зареєстрований 29.11.2005 року за №9038658 Волинським обласним Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації договір купівлі-продажу квартири, укладений 05 вересня 2005 року між позивачем та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с.9).

Крім цього, даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9094899 від 29.11.2005 року, підтверджується, що позивачеві на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 і підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 05.09.2005 року (а.с.9),

Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація права власності позивача на спірну квартирну здійснена 29 листопада 2005 року.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регламентується, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (і.н.37771195 від 20.05.2015 року) наданої державним реєстратором на вимогу суду щодо об'єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вказане нежитлове приміщення перебуває під обтяженням на підставі постанови Ковельської ДВК про арешт майна боржника, 501/3 від 12.01.2006 року. Власником майна зазначено ОСОБА_2. (а.с.17).

Згідно довідки завідуючої архівом Ковельського міськрайонного суду та копії судового наказу №2 «н» -24/05 від 24 жовтня 2005 року, в архіві Ковельського міськрайоного суду на збереженні перебуває оригінал судового наказу по справі №2н-24/05 за заявою ЗАТ «Український мобільний зв'язок» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані пос луги мобільного зв'язку, штрафу, пені. При цьому матеріали справи знищено на підставі п. 47 Наказу Державної Судової Адміністрації №22 від 11.02.2010 року «Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», у зв'язку з закінченням терміну зберігання даної категорії справ.

Згідно довідки ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції №10465/18 від 25.05.2015 року виконавчих документів на примусовому виконанні про стягнення коштів з ОСОБА_2 на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції станом на 25.05.2015 року не перебуває.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (і.н.35122240 від 19.03.2015 року) та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (н.в.9094899 від 29.11.2015 року), на час винесення державним виконавцем постанови про арешт майна, на забезпечення виконання виконавчого документа за яким боржником є ОСОБА_2, а саме станом на 12.01.2006 року, позивач була власником нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Відтак арешт на нерухоме майно, належне позивачеві ОСОБА_1 накладено безпідставно.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений даною статтею, або у інший спосіб, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. ст. 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу , якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відтак позивачем обрано спосіб захисту своїх цивільних прав у відповідності до ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218 ЦПК, ст. 57,60 «Про виконавче провадження», ст. 3,16, 589 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою Ковельської ДВК 501/3 від 12.01.2006 року, квартиру АДРЕСА_3.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова