Ухвала

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_5 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») по 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_3 також просила стягнути з відповідачів на її користь 31 480 грн на відшкодування майнової шкоди.

Посилалися на те, що їм було заподіяно моральну шкоду унаслідок смерті сина та онука, який помер від одержаних під час ДТП несумісних із життям травм.

Крім цього, ОСОБА_3 понесла витрати на організацію та проведення похорону та на встановлення надгробного пам'ятника онукові.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 2 550 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 31479,50 грн майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 47 450 грн моральної шкоди та на користь ОСОБА_3 17 450 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 змінено, зменшено розмір стягнення до 2 000 грн.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 649 грн судового збору скасовано і віднесено ці судові витрати на рахунок держави.

У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Провідна» просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

При цьому ПрАТ «СК «Провідна» просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині вимог до страхової компанії, а ОСОБА_5 просить ухвалити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами під час розгляду справи встановлено, що згідно з вироком Золочівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2013 року, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України за те, що 29 липня 2012 року у м. Золочеві Львівської області, керуючи автомобілем «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1, що належить його батькові, проїжджаючи перехрестя вулиць І. Франка і Польна, порушив вимоги Правил дорожнього руху і вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7

Внаслідок наїзду ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого фактично погодився й апеляційний суд, вважав їх доведеними.

При цьому, стягуючи з ПрАТ «СК «Провідна» суму понесених позивачами витрат на проведення поминок, суди виходили з того, що такі витрати належать до витрат на поховання.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до змісту ст. 979 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на одержання передбаченої договором страхової виплати має потерпілий, який є вигодонабувачем за договором страхування. У разі смерті потерпілого особи, які взяли на себе витрати з його поховання, мають право на відшкодування таких витрат (п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Понесені на організацію поминального обіду затрати не належать до витрат з поховання, які відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує страховик.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміють, зокрема, організацію поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Суд першої інстанції на зазначене положення закону уваги не звернув та ухвалив рішення про стягнення понесених позивачками витрат на проведення поминок з ПрАТ «СК «Провідна» через неправильне застосування норм матеріального права.

Стягуючи з ПрАТ «СК «Провідна» 19 100 грн витрат на встановлення та виготовлення надмогильного пам'ятника, суд дійшов висновку, що середня вартість пам'ятника у м. Золочеві Львівської області станом на 28 травня 2014 року становить 20 500 грн згідно з довідкою Комунального підприємства «Золочівський ринок», й витрати, які понесла ОСОБА_3 05 жовтня 2012 року на його встановлення та виготовлення, підлягають стягненню зі страхової компанії.

При цьому судом не взято до уваги роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, надане у ч. 2 п. 24 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно з яким витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

Тобто суд не з'ясував вартість стандартного пам'ятника у м. Золочеві станом на момент його встановлення, а саме: на 05 жовтня 2012 року, а не на 28 травня 2014 року.

Апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди на користь ОСОБА_4, не зазначив зобов'язану особу, оскільки моральну шкоду було стягнуто і з ПрАТ «СК «Провідна», і з ОСОБА_5, також не виконав своїх обов'язків, належним чином не спростував висновків місцевого суду та не надав відповідної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Оскільки розгляд справи апеляційним судом здійснюється за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу 5 ЦПК України, то судове рішення апеляційного суду має ґрунтуватися на відповідних доказах, досліджених у судовому засіданні, та містити доводи, за якими відхилені ті чи інші докази.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

О.М. Ситнік