Єдиний унікальний номер 725/6769/14-ц
Номер провадження 2/725/1550/14
29.01.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Войтун О. Б.
при секретарі Ільєвській О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Посилався на те, що 01.03.2013 року ОСОБА_2 на умовах договору позики отримав від нього позику у сумі 347880 грн. 00 коп., про що між сторонами було укладено письмовий договір.
Згідно умов укладеного договору сторони погодили, що кінцевим терміном повернення позики є 28.08.2014 року, даний договір є безоплатним.
Пунктом 6.4. Договору сторони визначили, що за порушення строків повернення позики відповідач сплачує штраф у розмірі 3% від суми позики за кожен день прострочення.
Також вказував на те, що свої зобов'язання за договором він виконав у повному обсязі, що підтверджує розпискою про отримання відповідачем суми боргу.
У визначений договором термін ОСОБА_2 кошти за договором позики не повернув, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 347880 грн. 00 коп. та суму штрафу за кожен день прострочення у розмірі 302655 грн. 60 коп.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав. Просив позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.
Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 01.03.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.
Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 347880 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути вказану суму грошей у термін до 30.06.2014 року. Сторони домовились, що позика є безпроцентною (а.с.5-6).
У відповідності до ст. 1046 ч.1 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії розписки про отримання грошей від 01.03.2013 року, ОСОБА_2 суму позики отримав у повному обсязі (а.с.7).
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника неустойки.
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як було встановленосудом, строк виконання зобов'язання сторонами було визначено не пізніше 30.06.2014 року, тобто на даний час термін повернення позики є таким, що настав.
Разом із тим, відповідачем ОСОБА_2 позичені кошти у визначений термін повернуто не було.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином.
Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 6.4 Договору, сторони погодили, що за порушення строків повернення позики позичальник виплачує штраф у розмірі 3% річних від суми позики за кожен день прострочення.
З дослідженого у судовому засіданні розрахунку трьох відсотків річних, судом встановлено, що сума трьох процентів річних за весь період прострочення становить 302655 грн.60 коп. (а.с.8).
За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.526, 536, 611, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01.03.2013 року в сумі 347888 грн. 00 коп. та три відсотки річних за кожен день прострочення у розмірі 302655 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3654 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун