У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Попрас В.О.,

при секретарі - Пархоменко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про вирішення питання про примусове проникнення до житлового приміщення боржника, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якому зазначається, що на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчі листи № 640/22625/14-ц, виданий 20.04.2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у якості суми боргу за договором позики від 01.10.2012р. в розмірі 151 800, 00 грн., у якості суми боргу за договором позики від 06.09.2014 року в розмірі 15 180,00 грн. та у якості сплаченого судового збору у розмірі 1761,60 грн.., який надійшов до відділу на примусове виконання 23.04.2015 р. На підставі ст. 17, 18, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Ярмоленко О.В. 24.04.2015 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначених виконавчих документів, копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження та надано боржнику 7 денний строк для виконання рішення суду у добровільному порядку. З метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до адресно-довідкового бюро, ВДАІ у Київському районі м. Харкова, Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України, Реєстраційної служби ХМУЮ. 27.04.2015 року державним виконавцем було об'єднано виконавчі провадження ВП№47392792, ВП№47392845, ВП№47392885 у Зведене ВП№47392900. Згідно відповіді Державної податкової служби України - інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах стосовно боржника відсутня. Згідно відповіді Державної податкової служби України - про джерела отримання доходів, інформація стосовно боржника відсутня. Згідно відповіді Пенсійного фонду України - про осіб-боржників боржників, що отримують пенсію, інформація стосовно боржника відсутня. Згідно відповіді Пенсійного фонду України - про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, відомості про боржника відсутні. Згідно відповіді з ВДАІ у Київському районі м. Харкова автотранспортні засоби, які зареєстровані на праві власності за боржником відсутні. 06.05.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником на праві приватної власності зареєстровано об'єкт нерухомого майна, а саме: двокімнатна квартира за адресою м. Харків. вул.Дача 55. буд.9 кв.85. 15.07.2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 в результаті якого за вказаною адресою боржника не виявлено, двері ніхто не відчинив, за вищевказаною адресою залишено виклик державного виконавця. 07.09.2015 року державним виконавцем повторно було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 в результаті якого за вказаною адресою боржника не виявлено, двері ніхто не відчинив, за вищевказаною адресою залишено виклик державного виконавця. 26.10.2015 року державним виконавцем повторно було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 в результаті якого за вказаною адресою боржника не виявлено, двері ніхто не відчинив, за вищевказаною адресою залишено виклик державного виконавця. Боржником, за період знаходження виконавчих документів на виконані, на депозитний рахунок Київського ВДВС ХМУЮ було перераховано 15100,00 грн. Станом на 01.12.2015 року заборгованість по зведеному виконавчому провадженню №47392900 з урахуванням виконавчого збору складає: 170628,00 грн. Боржнику неодноразово направлялися виклики, але боржник на прийом до державного виконавця жодного разу не з'явився. Тому, поданні державний виконавець Київського ВДВС ХМУЮ просить допустити примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішуються питання про проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно п. 4 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦГЖ України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України, стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Суду не надано доказів, то що ОСОБА_2 ухиляється від сплати боргу по виконанню зведеного виконавчого провадження, навпаки згідно постанови про закінчення виконавчого провадження боржником ОСОБА_2 сплачено на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1761,60 грн.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2014р. та постановою Київського ВДВС ХМУЮ від 06.05.2015р. накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 Однак доказів того, що на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 звернуто стягнення в межах суми боргу, або неможливість вирішення питання про реалізацію нерухомого майна, що належить боржникові старшим державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 не надано.

Таким чином, достатні правові підстави для примусового проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 суду не доведено, тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про вирішення питання про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ