Провадження № 22-ц/780/3408/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві „Комерційний банк „Даніель" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві „Комерційний банк „Даніель" до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві „Комерційний банк „Даніель" звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

16.01.2014 року між відповідачем та ПАТ „Комерційний банк „Даніель" в особі заступника голови правління Богданової О.В. укладено договір банківського вкладу „Швидкий прибуток" № Т-42698, згідно умов якого вклад розміщено з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року. Постановою Правління Національний банк України від 16.01.2014 р. № 14 ПАТ „Комерційний банк „Даніель" віднесено до категорії неплатоспроможних. Фонд своїм рішенням № 1 від 16.01.14 року розпочав процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „Комерційний банк „Даніель" і п. 3 цього рішення призначив уповноваженою особою Ожга Є.В. Заперечуючи дійсність договору банківського вкладу „Швидкий прибуток" № Т-42698 від 16.01.14 року, позивач просив суд встановити факт нікчемності вказаного договору, визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу „Швидкий прибуток" № Т-42698 від 16.01.2014 року, визнати відсутнім право відповідача на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за зазначеним договором банківського вкладу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції незаконно не взято до уваги доводів позовної заяви. Вказував, що спірний договір було укладено 16 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ „Комерційний банк „Даніель" в особі заступника голови правління Богданової О.В., тоді як цього ж дня розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „Комерційний банк „Даніель" і призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ожга Є.В. За таких умов заступник голови правління 16 січня 2015 року не мав повноважень на укладання спірного договору. Крім того зазначає, що працівники банку прийняли від ОСОБА_2 готівкові кошти для внесення на вкладні рахунки в післяопераційний час, що є порушенням встановленої процедури. Таким чином є усі правові підстави для визнання договору банківського вкладунедійсним та визнання права відповідача на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за вказаним договором відсутнім. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не було доведено його посилань щодо того, що вже 16 січня 2015 року заступник голови правління не мав повноважень на укладення спірного договору. Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 січня 2014 року № 1, прийнятого на підставі постанови Правління НБУ № 14 від 16 січня 2014 року № 14, тимчасова адміністрація ПАТ „Комерційний банк „Даніель" була запроваджена з наступного за днем прийняття вказаного рішення днем, а саме з 17.01.2014 року. Таким чином доводи, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. При цьому колегією береться до уваги й той факт, що відповідно до встановленого чинним законом порядку обрахування строків, обумовлених настанням певної події, свій перебіг вони починають з дня, наступного за днем настання зазначеної події, якщо інше прямо не вказано у відповідному рішенні. Відтак факт прийняття 16.01.2014 року рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію банку не свідчить про те, що вказане призначення вступило в дію з моменту підписання цього рішення, а не з наступного дня.

Також позивачем не було доведено, в який саме час 16 січня 2015 року було укладено спірний договір та в який час призначено тимчасового адміністратора, тобто яка з цих двох подій передувала одна одній. При цьому припинення повноважень особи на вчинення певних дій жодним чином не може зумовлювати недійсність правочинів, вчинених нею до цього часу.

З наведеного вбачається, що посилання позивача на те, що на час укладення договору особа, що його підписала від імені банку, не мала повноважень на це, не були належним чином доведені, відтак не можуть бути прийняті судом.

Критично ставиться колегія суддів й до посилань позивача на недійсність спірного договору через те, що грошові кошти від відповідача були прийняті у не встановлений для цього час, оскільки проведення такої операції було здійснене в понадопераційний час. Дане посилання позивача не було належним чином доведено в ході розгляду справи. Час технічного проведення операції щодо зарахування коштів на рахунок може свідчити лише про те, коли дана операція була проведена (внесена в базу) відповідним працівником банку, й жодним чином не може свідчити про те, коли ж саме відбулися дії, в ході яких вкладник фактично передав банку свої кошти. При цьому доказів з приводу того, що операція з внесення коштів (а не їх технічне оформлення) було здійснено з порушенням встановленої процедури, а також, що таке порушення було допущене не самим банком, а вкладником, позивачем також надано не було, що веде до визнання таких посилань недоведеними в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Не було доведено аргументованості посилань апелянта з цього приводу й в ході апеляційного перегляду справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді