Номер провадження: 22-ц/785/7228/15
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя, розподіл спільного майна та визнання права власності (а. с. 2-4).

16.06.2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, виселення, заборону вчиняти певні дії та стягнення грошових коштів (а. с. 45-49).

08.07.2015 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 362 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,06 га (а. с. 151-152).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року накладено арешт на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 362 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,06 га (а. с. 162-163).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (а. с. 173-175).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про забезпечення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції з метою попередження утруднення виконання майбутнього рішення суду, вважав за необхідним накласти арешт на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 362 кв.м., жилою площею 136,6 кв.м., гаражу під літ. «Б», та земельної ділянки, площею 0,06 га.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно (п. 1 ч. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, розподілити вказане майно по 1/2 частині кожному та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги відповідність обраного заходу забезпечення заявленим позовним вимогам, при цьому враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушення застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом накладання арешту, оскільки заходи забезпечення позову співмірні і відповідають заявленим вимогам, безпосередньо зв'язані з предметом спору, є необхідними і достатніми для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 362 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,06 га, тобто спір майнового характеру.

У зв'язку з чим, позов може бути забезпечений у спосіб, визначений ЦПК, а саме шляхом накладення арешту на будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 362 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,06 га.

Доводи апеляційної скарги носять описовий характер та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, про те, що суд першої інстанції постановив законну та обґрунтовану ухвалу, і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.