АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7207/13-ц 22-ц/774/588/К/15
Справа № 212/7207/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22-ц/774/588 /К/15 інстанції - Водопянов С.М.
Категорія № 27 (3) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Савіної Г.О.

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Трофименко О.О.,

за участю: представника позивача Подолінного Романа Георгійовича,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 травня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 21849,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5334,88 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 8085,57 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 15236,16 грн.; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1028,55 грн., та яку разом із судовими витратами в сумі 229,40 грн. позивач просив стягнути з відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

У жовтні 2014 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до спадкоємця померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3, та просив суд стягнути з неї заборгованість за кредитним договором б/н укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5. від 18.07.2008 року, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року складає 10340 грн. з яких: 5334,90 грн. - заборгованість за кредитом, 4274,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 480, 47 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач як спадкоємець після померлого ОСОБА_5, повинен задовольнити вимоги кредитора у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України.

Судом безпідставно застосовано ст. 1281 ЦК України, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» про смерть позичальника ОСОБА_5 дізнався лише під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому вважає, що позивачем не пропущено строк пред'явлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого.

Крім того, судом не враховано положення п.9.12 Договору, відповідно до якого строк дії договору не припинено, оскільки він автоматично пролонгований, жодна із сторін про свій намір розірвати даний договір не заявляла.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк „ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 було укладено договір про надання банківських послуг без номеру, який відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг (а.с. 7-10).

Відповідно до умов Договору позивач надав відповідачу платіжну картку та кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 6300 грн. зі сплатою 3% в місяць на залишок заборгованості (а.с. 7 зворот)

Умовами і правилами надання банківських послуг, а саме п. 6.5 передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, комісії тощо у строки та порядку, визначених договором. Крім того, п.8.6. Умов передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року боржник ОСОБА_5 - помер (а.с. 28)

Відповідно до наданої інформації приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. ОСОБА_3 24 січня 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно та її ім`я, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.(а.с.33)

За розрахунком позивача заборгованість за Кредитним договором станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року склала 10340 грн., з яких заборгованість за кредитом - 5334, 90 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4272, 40 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 480, 47 грн. (а.с.71).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ч. 4 ст. 267, ч. 1 ст. 261, ст. 257, 1281 ЦК України та виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю у три роки та річний строк для пред'явлення вимог до спадкоємця після смерті позичальника.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте у повній мірі зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як убачається із кредитного договору від 18.07.2008 року позивачем було надано ОСОБА_5 кредит у розмірі 6300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Із наданої представником позивача інформації щодо платіжної картки НОМЕР_1, відкритої банком 28.04.2008 року на ім'я ОСОБА_5, строк дії картки до квітня 2010 року

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

24 січня 2011 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавцю ОСОБА_5

Із розрахунку позивача вбачається, що на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 10340 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5334,90 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 4272, 40 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн., та штрафу (процентна складова) в сумі 480,47 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Вартість майна, отриманого у спадщину, може бути або безпосередньо вказана у заповіті, або підтверджена шляхом опису такого майна, підтвердженого нотаріусом.

Позивач, ставлячи питання про стягнення зі спадкоємця заборгованості за кредитним договором у сумі 21849,59 грн. станом на 31.05. 2013 року, не вказав яке майно отримала відповідач від боржника-спадкодавця та його розмір, як і не надав будь-яких доказів на підтвердження цих обставин всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, на що судом першої інстанції не було звернуто увагу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України, перебіг якого почався 22 серпня 2008 року, а закінчився 22 серпня 2011 року, судом не враховано, по-перше, що ст. 257 ЦК України передбачає загальну позовну давність; по-друге, як роз'яснено в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови у позові в разі доведеності позовних вимог.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову з цієї підстави, суд першої інстанції не навів у рішенні висновків щодо доведеності чи недоведеності позовних вимог.

Застосовуючи до спірних відносин положення частин 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України та відмовляючи позивачу у позові у зв'язку з тим, що позивач позбавляється права вимоги з відповідача, оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину від боржника-спадкодавця ОСОБА_5 31.08.2010 року, а з позовом до неї банк звернувся лише у серпні 2013 року, з чим у повному обсязі також погодитись не можна, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Отже, ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день його смерті), а не 31 серпня 2010 року, як указано судом першої інстанції.

Із матеріалів справи убачається, що позивачу про відкриття спадщини стало відомо під час розгляду справи за їх позовом до ОСОБА_5, з яким вони звернулися до суду 19.08.2013 року.

Спірні відносини регулюються ст. ст. 1281, 1282 ЦК України.

Зокрема, ст. 1281 ЦК України передбачено пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до умов кредитного договору, правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, кінцевим терміном повернення кредиту визначено строк дії картки, який зазначено на лицьовій стороні картки (місяць, рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Як зазначено вище відповідно до наданої представником позивача інформації щодо картки відкритої на ім'я ОСОБА_5 28.04.2008 року строк її дії вказано квітень 2010 року.

Отже відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачу було надано право протягом одного року від настання строку вимоги, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року - дня відкриття спадщини до травня 2011 року звернутися до суду з даним позовом до спадкоємця ОСОБА_3

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2015 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Л.А.Братіщева

Л.В.Митрофанова