АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2510/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Середа К.О.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ящук Т.І.

суддів - Чобіток А.О., Антоненко Н.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка подана представником КРАТЕНКО Юлією Олександрівною, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення грошових коштів і процентів відповідно до умов договору банківського рахунку,

встановила:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача фінансових послуг та повернення грошових коштів і процентів відповідно до умов договору банківського рахунку.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на майно (активи) ПАТ «Дельта Банк» у межах матеріальних претензій позивача в розмірі 39 480, 06 доларів США, що еквівалентно 599 526 грн. 31 коп.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом першої інстанції було зроблено передчасний висновок про неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також зазначав, що позивачем при зверненні до суду не було надано доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову.

В судовому засіданні представник апелянта - Кратенко Ю.О. підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити; представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З виділених із цивільної справи матеріалів, вбачається, що 10 листопада 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк», в якому просив стягнути з відповідача на його користь 39 480, 06 доларів США, з яких 35 704 доларів США - суми зарахованих коштів на поточний рахунок, 1576, 34 доларів США суми відсотків на позитивний залишок на рахунку, 1081,31 доларів США інфляційних втрат та 1118, 41 доларів США - трьох відсотків річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 08.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. 08.01.2014 року позивачем було внесено на відкритий банком рахунок суму коштів у розмірі 35 704 долари США.

17.10.2014 року позивач звернувся до відділення банку з метою отримання суми зарахованих коштів та нарахованих процентів готівкою через касу, проте у касі банку повідомили про неможливість видачі коштів. У зв'язку з цим позивач звертався з заявою про перерахування цих коштів на картковий рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Дельта Банк» на інших умовах, однак працівники банку такої заяви не прийняли.

Враховуючи, що предметом договору банківського рахунку від 08.01.2014 року є безспірне зобов'язання банку прийняти грошові кошти та повернути клієнту зараховану на рахунок суму та нараховані відсотки, однак станом на час звернення до суду відповідачем кошти позивачу не повернуті, чим порушено умови договору та вимоги ст. 1066, 1068, 1070 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану суму коштів.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, оскільки ПАТ «Дельта Банк» знаходиться у несприятливому фінансовому становищі.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі виходив із того, що представником позивача наведені достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову у спосіб накладення арешту на грошові кошти банку, оскільки існують обґрунтовані ризики, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову буде унеможливлено чи утруднено виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Тому суд дійшов висновку, що слід застосувати такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно ( активи), що належать відповідачу ПАТ «Дельта Банк».

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Посилання представника апелянта на ті обставини, що на час звернення позивача до відділення АТ «Дельта Банк» про видачу готівки через касу, позивачем не було оформлено належним чином заяву на видачу готівки, тому жодних дій щодо видачі готівки банк не мав права вчиняти, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі заперечення не спростовують висновків суду в оскаржуваній ухвалі, а стосуються заперечень по суті позовних вимог, що розглядаються на даний період часу судом першої інстанції.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала не містить належних обґрунтувань та посилань на докази, які б могли свідчити про необхідність обрання заходів забезпечення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем заявлена майнова вимога на суму 39 480,06 доларів США, у заяві про забезпечення позову наведені обставини щодо несприятливого фінансового становища відповідача, а тому вжиті заходи забезпечення позову у виді арешту на майно ( активи) ПАТ «Дельта Банк» у межах суми позовних вимог ОСОБА_3 є співмірними із заявленими позовними вимогами та не порушуватимуть прав відповідача.

Доводи представника апелянта про те, що виконання зобов'язання банку перед ОСОБА_3 є цілком реальним та відсутня загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: