РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/1353/15-ц

Пров. №2/668/798/15

29.05.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в якому просив стягнути грошові кошти за договором про відкриття та обслуговування рахунку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.08.2013 р. між АТ «Ощадбанк» та позивачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, відповідно до якого АТ «Ощадбанк» надає послуги з відкриття та ведення рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а він зобов'язаний оплачувати зазначені послуги у відповідності тарифів. 15.08.2014 р. невстановленою особою з рахунка позивача з банкомату було здійснено зняття коштів у розмірі 4500 грн. Позивач зазначає, що кошти з банківського рахунку були зняті не ним, без використання його картки, інформацію стосовно номеру та коду картки він не розголошував. З огляду на зазначене у позивача виникло право на звернення із позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, недоведеність обставин, викладених у позові та їх суперечливість.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.08.2013 р. між АТ «Ощадбанк» та позивачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, відповідно до якого АТ «Ощадбанк» надає послуги з відкриття та ведення рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а позивач зобов'язаний оплачувати зазначені послуги у відповідності тарифів встановлених банківською установою.

22.08.2014 р. позивач звернувся до відділу банківської безпеки філії ПАТ «Ощадбанк» та повідомив про операцію, а саме зняття коштів у розмірі 4500 грн., яку він не виконував, та про те, що картка з якої здійснено операцію знаходиться у нього, інформацію стосовно номера, Пін-коду картки він не розголошував. За результатами розгляду письмових звернень, відповідачем надана відповідь про те, що платіжна картка була компрометована, і запропоновано звернутися до органів внутрішніх справ. Постановою від 25.08.2014 р. кримінальне провадження по справі було закрито. 20.10.2014 р. відповідачем у своїй відповіді на звернення позивача, було відмовлено у повернені коштів посилаючись на недотримання ним правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам, а саме щодо нерозголошення реквізитів картки (номера, ПІН-коду, логіна) та передачі її третім особам.

Також встановлено, що обставини щодо несанкціонованого зняття коштів та компрометації картки підтверджуються висновком відділу банківської безпеки від 04.09.2014 р. та наявним відеозаписом з камер відеоспостереження.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та Банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги зокрема відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Правовідносини між сторонами регулюються Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 30.04.2010 р. N 223, відповідно до положень якого:

6.3. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

6.4. Користувач зобов'язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Зазначені вимоги позивач виконав та повідомив відповідача як тільки дізнався про операції, які не виконувались користувачем.

Доводи представника відповідача про ознайомлення 15.08.2014 р. позивача із залишком коштів на картковому рахунку і несвоєчасним повідомленням емітента про операції, які не виконувалися користувачем, що є порушенням п. 2.3.правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», спростовуються показами свідка, ОСОБА_2, яка пояснила, що вона є бухгалтером установи, у якій працює позивач, відповідно до наказу № 1158 від 01.08.2014 р. у період з 22.08.2014 р. по 20.09.2014 р. позивачу надавалась відпустка та була перерахована матеріальна допомога на оздоровлення. 18.08.2014 р. він зателефонував та запитав про те, коли будуть перераховані кошти. Бухгалтерією установи кошти були перераховані 13.08.2014 р. Того ж самого дня позивач зателефонував знову і перепитав: чи точно кошти вже перераховано, адже на картковому рахунку їх немає і повідомлення про зарахування коштів він не отримував.

Ці обставини підтверджують те, що позивач не знав про надходження коштів на рахунок і не порушив п. 6.4. Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи позивача про несанкціоноване зняття коштів іншою особою не спростувала та не надала доказів на підтвердження порушення позивачем правил здійснення операцій за рахунком. Крім того, представник відповідача не довела суду те, що зняття коштів було здійснено за допомогою оригінальної платіжної картки з використанням встановленого ПІН-коду, а також зняття коштів за домовленістю позивача з будь-якою іншою особою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Ощадбанк» на користь позивача грошові кошти за договором про відкриття та обслуговування рахунку в розмірі 4500 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат по справі та витрати на правову допомогу, суд вважає необхідним відмовити.

Так, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до пунктів 47,48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між сторонами та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені з наданням відповідного розрахунку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені витрати на правову допомогу.

Крім того, у зв'язку з тим, що позивачі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільненні від сплату судового збору, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст.ст. 1066 ЦК України, Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 30.04.2010 року N 223 , ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 11, 60, 88, 174, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) на користь ОСОБА_1 4500 грн.

Стягнути з Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) в дохід держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.