печерський районний суд міста києва
Справа № 757/290/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 травня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А., Дідик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

- про стягнення коштів за договором банківського вкладу, процентів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

05.01.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ПАТ "Дельта Банк", просить стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів в розмірі 205 855,79 грн., проценти в розмірі 1613,01 грн., три проценти річних в розмірі 1707,96 грн., пеню в розмірі 20 780,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.02.2014 між ним та відповідачем було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів №001-28684-150214, відповідно до умов якого було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1, на який позивач вніс грошові кошти в загальному розмірі 375500 грн. 14.10.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення належних йому грошових коштів. Разом з тим, вимогу позивача відповідач не виконав, не повернув належні йому грошові кошти. В подальшому, 24 та 25 листопада 2014 він перерахував зі свого рахунку на рахунок свого брата ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 199 990,00грн., а решта суми в розмірі 205855,79грн. залишилась на рахунку позивача. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором банківського рахунку не виконав, не повернув позивачу належні йому грошові кошти, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Крім того позивач вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях.

Протягом розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, подавши до суду відповідну заяву, в якій просить стягнути грошові кошти, які знаходяться на рахунку позивача в розмірі 205 855,79 грн., проценти в розмірі 10264,59 грн., три проценти річних в розмірі 3 147,06 грн., пеню в розмірі 20 585,79 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладені обставини та доводи, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. 17.04.2015 від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, згідно яких зазначено, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 "Про внесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", у зв'язку із чим вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому підстав для задоволення позову немає.

За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи.

Суд, заслухавши позивача та його представника, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 15.02.2014 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір №001-28684-150214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях.

На виконання умов вказаного договору, позивач розмістив на вказаному поточному рахунку грошові кошти в загальному розмірі 375500 грн., що підтверджується випискою з рахунку позивача. (а.с.13, 36-37)

Відповідно до п.1.4 вказаного договору за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил. Розмір діючої на дату укладення договору процентної ставки зазначається в Тарифах і може бути змінений згідно з умовами, зазначеними в Правилах.

Тарифами на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки встановлено процент на позитивний залишок у гривні в розмірі 13% річних.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 14.10.2014 звернувся до відповідача із заявою про здійснення виплати належних йому грошових коштів з поточного рахунку, разом з тим листом відповідача від 19.10.2014 №05-2480781 позивачу повідомлено про наявність Постанови Правління Національного банку України від 29.08.2014 №540 "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України", якою зобов'язано уповноважені банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000грн.на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ(а.с.6,14-15)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність на поточному рахунку НОМЕР_1 станом на час розгляду справи грошових коштів в розмірі 205 855,79 грн. позивач суду не надав і такі дані матеріали справи не містять.

Крім того, як встановлено судом і вказана обставина є загальновідомою на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 "Про внесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, вимоги позивача після початку процедури ліквідації можуть бути задоволені лише в порядку передбаченому ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і застосуванню підлягає спеціальний Закон, а саме: ст. 36 вказаного Закону, якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ПАТ "Дельта Банк" відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів, що знаходяться на поточному рахунку позивача, процентів, пені, трьох процентів річних є безпідставними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Оскільки порушення прав позивача діями відповідача судом не встановлено, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26, 27, 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 1066, 1068 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 169, 209, 212-215, 223, 224-226 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - про стягнення коштів за договором банківського вкладу, процентів та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко