Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В, при секретарі Дегтярьовій А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод, -

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод, просила усунути перешкоди для працівників ПАТ «Маріупольгаз» в доступі до внутрішніх та зовнішніх систем газопостачання, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди та допустити представників ПАТ «Маріупольгаз» до системи газопостачання та газових приладів домоволодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що їй згідно рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 03.04.2014р. по справі №264/8568/13-ц належить на праві власності 47/100 частини жилого будинку з прилеглими до цієї частини надвірними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_2, як окремий об'єкт нерухомого майна. При виділі її частки домоволодіння в натурі мережі газопостачання з лічильником та котлом залишились у частині будинку, що належить ОСОБА_2 З метою газифікації її частини будинку позивачка звернулася до ПАТ «Маріупольгаз» за наданням послуг з розробки технічних умов та виконання робіт з підключення до системи газопостачання. Позивачка оплатила ПАТ «Маріупольгаз» за послуги з розробки проекту та виконання будівельно-монтажних робіт і укладено договір на сервісно-технічне обслуговування обладнання. Але позивач не допустив працівників ПАТ «Маріупольгаз», які прибули для виконання робіт з підключення до системи газопостачання. Внаслідок чого запроектовані роботи по приєднанню домоволодіння позивачки до систем газопостачання не виконанні. Зазначає, що мережі газопостачання є спільною власністю, оскільки рішенням суду поділені не були. Вважає дії відповідача незаконними. Також вказує, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що відбулися негативні зміни у її житті, зокрема, щоденні думки, негативні переживання, тривога, фіксованість уваги на проблеми, переживання фізичних незручностей та психологічний дискомфорт, порушення сну, емоційна напруга, обурення та досада через перешкоди по газифікації. На підставі вказаного просила задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених в позові.

Відповідач позовні вимоги не визнав зазначивши, що газопровід проходить по його стороні будинку та він вправі самостійно вирішувати питання підключення. Можливе підключення до його частини газопроводу погіршить його права.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03.04.2014р. та ухвали від 24.04.2014р. на праві приватної власності належить 47/100 частини жилого будинку з відносними до цієї частини надвірними господарськими будівлями та спорудами, за АДРЕСА_2, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. При поділі майна та виділі їй в натурі її частини в житловому будинку рішенням суду ОСОБА_1 було зобов'язано за власні кошти, за умови отримання усіх необхідних дозволів, погоджень та проектів відповідно до чинного законодавства зробити певні переобладнання в жилому будинку літ. А-1, за адресою будинок АДРЕСА_3, зокрема, за необхідності в приміщенні ІІ обладнати кухню.

З метою облаштування і окремої газифікації будинку та отримання послуг газопостачання для задоволення власних потреб позивачка звернулася до ПАТ «Маріупольгаз». За замовленням позивачки в вересні 2014р. ПАТ «Маріупольгаз» були розроблені і складені технічні умови підключення до системи газопостачання. Також 19.12.2014р. між позивачкою та ПАТ «Маріупольгаз» був укладений договір на сервісно-технічне обслуговування газового обладнання в її будинку АДРЕСА_2 Позивачкою проведена необхідна оплата за надані ПАТ «Маріупольгаз» послуги, що підтверджується чеками та квитанціями.

На виконання договірних зобов'язань з проведення робіт по підключенню до газових мереж частини будинку позивачки працівники ПАТ «Маріупольгаз» здійснили вихід за вказаною адресою. Для проведення робіт з підключення необхідним було забезпечити доступ до газових мереж, які проходять по придомовій території частини будинку ОСОБА_2 Проте відповідач не допустив працівників ПАТ «Маріупольгаз» до газових мереж, що знаходяться на його території, про що було складено відповідний акт від 22.12.2014р. Такі дії відповідача унеможливили подальше підключення позивачки до газової мережі як окремого абонента та надання їй послуг з газопостачання для утримання і обігріву житлового будинку.

Допитаний в якості спеціаліста представник ПАТ «Маріупольгаз» в судовому засіданні підтвердив, що за розробленими технічними умовами підключення позивачки до газової мережі повинно відбуватися в тій частині газової труби, яка проходить по території частини двору відповідача. При цьому права відповідача не ущемляються.

При вирішенні спору суд виходить з наступних положень законодавства.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом.

Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41 Конституції).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивачка вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм будинком на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідачів усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із способів реалізації права володіти та користуватися своїм майном є забезпечення державою права утримувати нерухоме майно та забезпечувати його газопостачанням через загальноіснуючі газові мережі. Саме з цією метою законодавством передбачено спеціальний порядок підключення з попереднім складанням технічних умов та виконання робіт спеціалізованою організацією.

У відповідності до ч. 5 ст. 319 ЦК України, інший співвласник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже відповідач не може використовувати належне йому право власності на свою частку в будинку на шкоду правам іншого власника будинку шляхом чинення перешкод в підключенні до газових мереж, які не є його приватною власністю.

Пунктом 1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 19.04.2012р. № 420 «Про затвердження Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України» визначено, що технічні умови - це документ, що визначає комплекс умов і вимог до інженерного забезпечення приєднання та підключення об'єкта системи газопостачання (газоспоживання) замовника до газових мереж і містить вихідні дані для проектування зовнішнього та/або внутрішнього газопостачання.

З наявних в матеріалах справи технічних умов ПАТ «Маріупольгаз», як газопостачальної організації, та пояснень спеціаліста вбачається, що позивачкою був виконаний комплекс умов і вимог для підключення її частини будинку до системи газопостачання. При розробці технічних умов також враховуються права інших споживачів для забезпечення безперебійного та надійного газопостачання. Заперечуючи проти підключення до системи газопостачання та допуску працівників ПАТ «Маріупольгаз» до газових мереж, які проходять через територію прибудинкової території, відповідач не зазначив яким чином будуть порушуватися або зачіпатися його права та не надав доказів на підтвердження обґрунтованості таких заперечень. Відповідач не довів, що підключенням до газових мереж будуть порушені його права.

Натомість позивачка за наявності розроблених у встановленому порядку технічних умов для підключення до газових мереж має право як належний споживач на отримання послуг з газопостачання.

При цьому пунктами 28, 32, 33 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» передбачено, що споживач має право на безперервне отримання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором, а газопостачальне (газорозподільне) підприємство зобов'язане забезпечити безперервне постачання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором; та надавати своєчасно якісні послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів.

У зв'язку із недопущенням відповідачем працівників ПАТ «Маріупольгаз» до газових мереж для виконання робіт з під'єднання будинку позивачки до системи газопостачання, створюються перешкоди через які остання не може в повному обсязі користуватися всіма комунальними благами для утримання і догляду житлового будинку та реалізовувати всі правомочності власника, зокрема право володіти та користуватися своїм майном, що свідчить про порушення її законних прав.

В Листі Верховного Суду від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст. 15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, в створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК).

В пункті 33 Постанови Пленуму від 07.02.2014р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Враховуючи наведені положення законодавства суд приходить до висновку про безпідставність не допуску відповідачем працівників ПАТ «Маріупольгаз» до газових мереж для виконання робіт з підключення позивачки до системи газопостачання.

Діями відповідача порушуються права власності позивачки, яке підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод та зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди і допустити представників ПАТ «Маріупольгаз» до систем газопостачання та газових приладів домоволодінь АДРЕСА_3, АДРЕСА_2.

При вирішенні питання стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3, 9 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95р. роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши протиправність дій відповідача суд вважає, що внаслідок порушення прав власності позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних хвилюваннях у зв'язку із неможливістю підключитися до газової мережі та отримувати необхідні послуги газопостачання. Завдана моральна шкода підлягає компенсації грішми. Разом з тим заявлена позивачкою сума моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. є недоведеною та завищеною і не відповідаю обсягу завданих моральних втрат, у зв'язку з цим підлягає зменшенню до 100,00 грн. Вказана незначна сума моральної компенсації обумовлена також тим, що достатнім та справедливим відновленням порушених прав (сатисфакцією) є усунення порушень шляхом задоволення негаторного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позовної заяви до суду в розмірі 243,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 13, ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 23, 316, 319, 321, 391, 1167 ЦК України, п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95р., ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 76, 88 ч. 1, 169 ч. 4, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод - задовольнити частково.

Усунути перешкоди для працівників ПАТ «Маріупольгаз» в доступі до внутрішніх та зовнішніх систем газопостачання для виконання робіт з підключення до газових мереж згідно технічних умов. Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод та допустити представників ПАТ «Маріупольгаз» до системи газопостачання та газових приладів для виконання робіт згідно технічних умов в домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 100,00 (сто) гривень та судовий збір в сумі 243,60 гривень.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко