АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2301/15 Справа № 180/3530/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О. С. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року у справі за скаргою Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

01 грудня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" звернулися до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, зобов'язання вчинити дії (а.с.203-206).

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року відмовлено ДП "Придніпровська залізниця" у задоволенні скарги. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.221-224).

В апеляційній скарзі ДП "Придніпровська залізниця" просить ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу ДП "Придніпровська залізниця" задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" звернулися до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. та просило визнати дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000 грн. у виконавчому провадженні №43543718 протиправними; скасувати зазначену постанову; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження №43543718 з моменту самостійного, фактичного виконання рішення, та зобов'язати старшого державного виконавця вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження № 43543718 (а.с.203-206).

В обґрунтування скарги ДП "Придніпровська залізниця" посилалися на те, що 04 червня 2014 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/180/171/2014, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100000 грн. та надано строк в добровільному порядку виконати постанову ВП №43543718 до 10 червня 2014 року. 10 червня 2014 року на виконання виконавчого листа, платіжним дорученням ДП "Придніпровська залізниця" перерахувало на користь ОСОБА_3 83243 грн. 60 коп. та на користь держави, у вигляді обов'язкового платежу у відповідності до ст. 168 Податкового кодексу України, 16 756 грн. 40 коп. Не виконуючи жодних примусових заходів по виконанню рішення суду від 28 січня 2014 року 06 листопада 2014 року старший державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловол В.О. виніс постанову про стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" виконавчого збору у розмірі 10 000 грн. Вважають, що державним виконавцем при винесенні постанови про стягнення з них виконавчого збору були допущені порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому постанова підлягає скасуванню.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п.7, 13, 17 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснено наступне:

Відповідно до ст.ст. 28, 41, 89 Закону України "Про виконавче провадження" при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд;

Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року позовні вимоги прокурора м. Марганець в інтересах ОСОБА_3 задоволено, стягнуто солідарно з ДП "Придніпровська залізниця", ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. , стягнуто з ПрАТ "СГ "ТАС" на користь ОСОБА_3 - 2 550 грн .Стягнуто солідарно з ДП "Придніпровська залізниця", ОСОБА_4, ПрАТ "СГ ТАС" судовий збір на користь держави у розмірі 114 грн. 70 коп. (а.с.109-112).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року залишено без змін (а.с.157, 158).

19 червня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" звернулися до суду першої інстанції із заявою про роз'яснення рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року (а.с.169, 170).

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року було роз'яснено зміст рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року (а.с.178, 179).

У травні 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" звернулися до суду з касаційною скаргою (а.с. 184-188).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року залишено без змін (а.с.199, 200).

З матеріалів справи вбачається, 04 червня 2014 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на виконання рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП 43543718 за виконавчим листом №2/180/171/2014 від 21 травня 2014 року про стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 10 червня 2014 року.

10 червня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" на виконання виконавчого листа платіжним дорученням перерахувало на користь ОСОБА_3 83 243 грн. 60 коп. та на користь держави у вигляді обов'язкового платежу у відповідності до ст. 168 Податкового кодексу України 16 756 грн. 40 коп. (а.с.208).

Після чого державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

05 листопада 2014 року виконавче провадження було поновлено.

У зв'язку з невиконанням виконавчого листа в повному обсязі, у добровільному порядку, 06 листопада 2014 року старший державний виконавець Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Біловол В.О. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 000 грн., при цьому в постанові зазначено, що боржник в самостійному порядку в строк, вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист не виконав (а.с.209).

14 листопада 2014 року державний виконавець виніс постанову про виправлення описки та розмір виконавчого збору, який складає 1 675 грн. 64 коп.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходив з того, що боржником ДП "Придніпровська залізниця" рішення суду у встановлені строки для добровільного його виконання в повному обсязі не виконано, на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 перераховано грошові кошти лише у розмірі 83 243,60 грн. замість 100 000 грн., а тому державний виконавець вчиняв оскаржувані дії у межах повноважень, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження". При цьому суд також зазначив, що моральна шкода, яка стягнута на користь ОСОБА_3 у сумі 100 000 гривень, за положеннями Податкового Кодексу України оподаткуванню не підлягає.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, при розгляді скарги ДП "Придніпровська залізниця" суд не звернув уваги на наступне.

За правилами ч.1 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як видно з матеріалів справи, боржник ДП "Придніпровська залізниця" у визначений державним виконавцем строк, тобто в строк до 22.07.2014 року, виконало рішення суду.

Однак, при розгляді скарги відносно бездіяльності старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Біловола В.О. щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження на підставі фактичного виконання рішення за виконавчим листом № 2/180/171/14, суд не взяв до уваги зазначені обставини та дійшов до помилкового висновку про наявність у державного виконавця підстав, передбачених ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", розпочинати відносно ДП "Придніпровська залізниця" примусове виконання рішення суду.

Висновки суду про те, що боржник ДП "Придніпровська залізниця", знехтувавши вимогами п.164.1, п."а" п/п.164.2.14. ст.164 Податкового кодексу України, за положеннями яких моральна шкода, на думку суду, не оподатковується, виконало рішення не в повному обсязі та помилково перерахувало на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок у розмірі 16 756 грн. 40 коп., є помилковими з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.164.1. ст.164 Податкового Кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований(виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до положень п/п.14.1.180. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 18.1. ст.18 Податкового Кодексу України визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються(виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

За положеннями п/п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.

Згідно з п.168.3., п/п.168.4.1. п.168.4. ст.168 Податкового Кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом(у тому числі роботодавцем). Податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним Кодексом України.

За змістом вказаних норм Податкового Кодексу України ДП "Придніпровська залізниця" виступило податковим агентом щодо нарахування, утримання і перерахування до відповідного бюджету податку на доходи фізичних осіб від імені та за рахунок коштів платника податків ОСОБА_3 з доходу, отриманого ним у вигляді моральної шкоди на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року.

Суд не взяв до уваги, що п.164.1, п."а" п/п.164.2.14. ст.164 Податкового Кодексу України, на які суд послався в ухвалі, та ст.165 Податкового Кодексу України, в якій наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного(річного) оподатковуваного доходу, не містять положень про звільнення від оподаткування платника податків ОСОБА_3С, при встановлених обставинах, а стосуються платників податку, яким безпосередньо заподіяна матеріальна шкода, а також шкода життю та здоров'ю.

Отже, сума відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3, на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року є доходом фізичної особи та підлягає оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а відтак, висновок суду про те, що визначений судовим рішенням розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_3, не оподатковується та що ДП "Придніпровська залізниця" тільки частково виконало судове рішення та помилково перерахувало на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок у розмірі 16 756 грн. 40 коп., протирічить вказаним нормам Податкового Кодексу України.

Таким чином, розглядаючи скаргу ДП "Придніпровська залізниця" суд не взяв до уваги положення діючого законодавства, що регулюють правовідносини щодо виконання судових рішень, недостатньо з'ясував дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, не перевірив чи є за наведених у скарзі обставин невиконання ДП "Придніпровська залізниця" рішення у визначений державним виконавцем строк та підстав розпочинати відносно ДП "Придніпровська залізниця" примусове виконання рішення суду, в той час як з'ясування зазначених обставин має значення для справи.

Також суд не врахував, що ОСОБА_3, за заявою якого відкрито виконавче провадження, про закінчення якого у зв'язку з фактичним його виконанням поставив питання боржник - ДП "Придніпровська залізниця", є в розумінні ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 26 ЦПК України стороною у виконавчому провадженні, та що його прав і обов'язків безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, та не обговорив у передбаченому порядку питання про залучення останнього до участі у справі.

Визнавши правомірними дії державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Біловола В.О. відносно постанови від 06 листопада 2014 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 675,64 грн., суд не взяв до уваги наведені у вищезазначеній Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз'яснення відносно розмежування юрисдикції оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби та не з'ясував, які із зазначених в скарзі дії (бездіяльність, постанови) підлягають розгляду за правилами ЦПК України, а які з них належать до компетенції адміністративних судів, в той час як з'ясування зазначених обставин має значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що при розгляді скарги ДП "Придніпровська залізниця" суд порушив порядок, встановлений для його вирішення, а тому ухвала суду від 22 грудня 2014 року на підставі п. 3 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 312,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" - задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді