Провадження № 2-108/15
В справі № 760/9177/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Боровик О.О.

розглянувши в відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним повністю патенту України на корисну модель та зобов'язання внести відомості до Державного реєстру патентів України, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду і просять визнати недійсним повністю патент України НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» та внести відповідні відомості до Державного реєстру патентів України.

Посилаються в позові на те, що є власниками патенту України НОМЕР_2 від 25 жовтня 2010 року на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Заявку № а200907781 на вказаний патент було подано ними 24 липня 2009 року, відомості про видачу патенту було опубліковано 25 жовтня 2010 року у бюлетені № 20 «Промислова власність», а отже дана дата є початком перебігу дії їх прав, що випливають з патенту.

Відповідач ОСОБА_4 є власником патенту України НОМЕР_1 від 25 вересня 2013 року на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Заявку № u201214848 на вказаний патент було подано ним 24 грудня 2012 року.

Відомості про видачу патенту було опубліковано 25 вересня 2013 року у бюлетені № 18 «Промислова власність», а тому права на корисну модель є чинними з 25 вересня 2013 року.

Їх винахід за патентом України НОМЕР_2 та корисна модель за патентом України НОМЕР_1 мають спільний найближчий аналог і належить до галузі ветеринарної медицини, зокрема, призначені для лікування інфекційних захворювань шляхом перорального застосування, а також покликані знизити негативний влив на пацієнтів компонентів заявлених композицій та полегшити процес їх застосування.

Зазначають, що відповідно до норм чинного законодавства продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй.

З метою встановлення використання суттєвих ознак винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_2» за патентом України НОМЕР_2 в корисній моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 було проведено порівняльний аналіз незалежних пунктів формул вказаних об'єктів.

Згідно з результатами цього порівняльного аналізу, в корисній моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 від 25 вересня 2013 року використано всі ознаки, включені до незалежного пункту формули винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_2» за патентом України НОМЕР_2 від 25 жовтня 2010 року.

Вважають, що ними була розроблена нова ІНФОРМАЦІЯ_1 для лікування інфекційних захворювань у тварин.

Оскільки патент надає його власнику виключне право використовувати запатентований винахід та забороняти іншим особам використовувати винахід без його дозволу, вони запатентували створений ними об'єкт як винахід з метою належного оформлення виключних прав та отримання відповідної правової охорони.

Невдовзі було зареєстровано ветеринарний препарат на основі зазначеного винаходу і було налагоджено його виробництво та реалізацію в Україні.

При цьому відповідачем ОСОБА_4 було подано заявку на отримання патенту на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка містила всі ознаки належного пункту формули їх винаходу та додатково поліміксин і функціональну добавку, а отже їх винахід був використаний в корисній моделі відповідача.

Також зазначають, що відповідач ОСОБА_4 не звертався до них за отриманням дозволу на використання винаходу в корисній моделі за патентом України НОМЕР_2, відповідно такий дозвіл ніким не надавався, з огляду на те, що використання вказаного винаходу в корисній моделі НОМЕР_1 є порушенням їх прав з боку відповідача.

З урахуванням викладеного вище вважають, що патент України НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» підлягає визнанню недійсним відповідно до п. г ч. 1 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» з огляду на те, що заявку на цей патент було подано з порушенням їхніх прав на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_2» за патентом України НОМЕР_2.

Посилаючись на те, що до повноважень Державної служби інтелектуальної власності входить внесення відомостей до Державного реєстру, просять зобов'язати останню внести відповідні відомості про це до Державного реєстру та здійснити відповідну публікацію в Офіційному Бюлетені «Промислова власність».

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 в засіданні проти позову заперечувала.

Посилалася на те, що позивачі не надали будь-яких доказів того, що відповідач або інша особа виготовила продукт із застосуванням запатентованого ними винаходу.

Вважає, що чинне законодавство України не забороняє використання даних з основного патенту при створенні «залежного патенту», але має певні обмеження щодо використання такого патенту при створенні «продукту», однак при цьому законодавець враховує, що кожний винахід є удосконаленням попереднього винаходу, тобто одним з його удосконалень.

Тобто, якщо власник залежного патенту не отримає дозволу на його використання від власника основного патенту, то використовувати він його не може для створення продукту. Так само і власник основного патенту не може використовувати залежний патент без дозволу його власника.

Вважає, що позивачі не вправі вимагати визнання спірного патенту недійсним, так як тоді буде допущено порушення положень Конституції України, Протоколу 1 Конвенції із захисту прав людини і громадянських свобод, ЦК України та інших нормативних актів, які регулюють питання охорони прав власності та свободи творчості.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник відповідача - Державна служба інтелектуальної власності у вирішенні даного спору покладався на розсуд суду.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні проти позову також заперечували з підстав, викладених у запереченнях представника відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» корисна модель - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Відповідно до ст. 460 ЦК України корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону є новою і придатною для промислового використання.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону об'єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути: продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» особа, яка бажає одержати патент (деклараційний патент) і має на це право, подає до Установи заявку.

В п. 7 ст. 16 даного Закону зазначено, що після подання заявки та за наявності документа про сплату збору за її подання проводиться формальна експертиза, під час якої:

а) визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів, зазначених у частині другій статті 6 Закону, і чи немає його серед об'єктів, зазначених у частині третій статті 6 Закону;

б) заявка перевіряється на відповідність вимогам статті 12 Закону.

За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» заявка на корисну модель повинна відповідати вимогам єдності та містити заяву про видачу деклараційного патенту на корисну модель, опис корисної моделі, формулу корисної моделі, креслення (якщо на них є посилання в описі), реферат.

Згідно з ч. 11 ст. 16 Закону, якщо заявка на видачу деклараційного патенту на корисну модель відповідає вимогам статті 12 Закону, за наявності документа про сплату відповідного збору за подання заявки, заявнику надсилається рішення про видачу деклараційного патенту на корисну модель.

Відповідно до ст. 25 Закону деклараційний патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності.

Так, позивачі є власниками патенту України НОМЕР_2 від 25 жовтня 2010 року на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Заявку № а200907781 на вказаний патент було подано ними 24 липня 2009 року, відомості про видачу патенту було опубліковано 25 жовтня 2010 року у бюлетені № 20 «Промислова власність», а отже дана дата є початком перебігу дії їх прав, що випливають з патенту.

Відповідач ОСОБА_4 є власником патенту України НОМЕР_1 від 25 вересня 2013 року на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Заявку № u201214848 на вказаний патент було подано ним 24 грудня 2012 року.

Відомості про видачу патенту було опубліковано 25 вересня 2013 року у бюлетені № 18 «Промислова власність», а тому права на корисну модель є чинними з 25 вересня 2013 року.

В ч. 1 ст. 424 ЦК України зазначено, що майновими правами інтелектуальної власності є:

1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності;

2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 зазначеної статті законом можуть бути встановлені винятки та обмеження в майнових правах інтелектуальної власності за умови, що такі обмеження та винятки не створюють істотних перешкод для нормальної реалізації майнових прав інтелектуальної власності та здійснення законних інтересів суб'єктів цих прав. Майнові права інтелектуальної власності можуть відповідно до закону бути вкладом до статутного капіталу юридичної особи, предметом договору застави та інших зобов'язань, а також використовуватися в інших цивільних відносинах.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про охорону права на винаходи і корисні моделі» продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй.

Так, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року в справі була призначена судова експертиза у сфері інтелектуальної власності, за результатами якої зазначено, що корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 від 25 вересня 2013 року містить кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_2» за патентом України НОМЕР_2 від 25 жовтня 2010 року.

/а. с. 117-133/

Відповідно до статті 464 ЦК України та ч.2 ст. 28 Закону патент надає його власнику виключне право використовувати корисну модель за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Згідно з ч.5 ст. 28 Закону патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати корисну модель без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Відповідно до п. 83-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» базовим принципом, що забезпечує патентування винаходів, є те, що будь-яка особа, яка використовує запатентований винахід без дозволу власника патенту, здійснює протиправні дії (за виключенням випадків, прямо передбачених чинним законодавством). При цьому підходи до видачі примусових ліцензій можуть відрізнятися залежно від змісту національного законодавства, яке може передбачати видачу примусових ліцензій в будь-який час, коли виникає ситуація залежності, або може вимагати (як це передбачено частиною другою статті 30 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»), щоб залежний патент був призначений для досягнення іншої мети, ніж домінуючий патент, або становив собою істотне технічне поліпшення в порівнянні з винаходом, заявленим у домінуючому патенті.

Пунктом «г» ч. 1 ст. 33 Закону, на яку посилаються позивачі в обгрунтування своїх вимог, визначено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі, зокрема, видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Системний аналіз зазначених вище положень ЦК України та Закону дає підстави вважати, що власник патенту не наділений правом забороняти вказувати ознаки, які містяться у формулі його винаходу, у формулі іншого винаходу, що відповідає умовам надання правової охорони, та на який видано патент.

Таким чином, наявність у формулі винаходу, який відповідає умовам надання правової охорони, ознак, які містяться у формулі іншого винаходу, не може вважатися порушенням прав власника патенту, яке дає підстави для застосування пункту г ч. 1 ст. 33 Закону.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 4 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів.

Так, ні при зверненні до суду, ні при вирішенні спору судом представником позивачів не надано належних та достатніх доказів того, що відповідач ОСОБА_4, подавши заявку № u201214848 на видачу патенту України на корисну модель, порушив права будь-кого з позивачів, враховуючи, що деклараційний патент України на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за зазначеною вище заявкою було видано відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачі фактично ставлять питання про невідповідність оспорюваного патенту умовам надання правової охорони.

Разом з тим, в обґрунтування позовних вимог, як підстави звернення до суду, посилаються на п. г ч. 1 ст. 33 Закону, який визначає, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі, зокрема, видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

В той же час, п. а ч. 1 ст. 33 Закону визначає саме невідповідність запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону, як одну з підстав для визнання патенту недійсним повністю або частково у судовому порядку.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки предметом спору є не факт відповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, а факт правомірного чи неправомірного набуття прав інтелектуальної власності на нього, що передбачає інший спосіб захисту.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивачів.

Керуючись ст.ст.1, ч.2 ст.6, ч.1 ст.12, ч.11 ст.16, 25, ч.2 ст.28, ч.1 ст.33 Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», ст. ст.424, 460, 462, 464, 469 ЦК України, ст. ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним повністю патенту України на корисну модель та зобов'язання внести відомості до Державного реєстру патентів України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: