У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від

5 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог у частині отримання банківської картки та користування кредитними коштами саме ОСОБА_2, як на доказ посилаючись на висновок судово-почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що кредитний договір ОСОБА_2 не підписувала, тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача.

Також, стягуючи з банку на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно зазначав, що клопотання про проведення почеркознавчої експертизи ОСОБА_2 змушена була заявити внаслідок необґрунтованих дій позивача, щоб довести свою невинуватість.

Спростовуючи доводи банку про те, що висновок експертизи є недопустимим доказом, оскільки експертизу проведено з порушенням встановленого законом порядку, апеляційний суд зазначав, що ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення вимог закону під час проведення судової почеркознавчої експертизи, клопотання про призначення повторної експертизи та доказів, які б спростовували висновок експертизи, суду не надало.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк