Справа № 367/5335/14 Головуючий у І інстанції Мікулін А.В.
Провадження № 22-ц/780/2750/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 24 28.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Поліщука М.А.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2014 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 10 вересня 2012 року між ПАТ «СК «Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9824503.

15 жовтня 2012 року по Гостомелькому шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю трьох автомобілів, а саме «Сеат Малага» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, «Шевроле Авео» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та «Мерседес Бенц» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Шевроле Авео» було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 32 972,48 грн. у зв'язку з пошкодженням автомобіля, тому згідно договору страхування ПАТ «СК «Україна» виплатила йому страхове відшкодування у вказаній сумі.

На підставі рішення Господарського суду м. Києва від 10 вересня 2013 року ПАТ «СК «Україна» виплатила ПАТ «СК «Еталон» 49 000 грн. в якості страхового відшкодування, яке було виплачено власнику автомобіля «Мерседес Бенц».

Невиконання відповідачем вимог п.п. 33.1.2, п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме неповідомлення на протязі трьох робочих днів страховика про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, стало підставою для звернення позивача з даним позовом. У зв'язку з тим, що відповідач у досудовому порядку не вирішив питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач просив суд стягнути виплачені ним як страхувальником кошти у сумі 81 972,48 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив недоведеності позовних вимог ПАТ «СК «Україна» щодо укладання з ОСОБА_2 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, так як поліс № АВ/9824503 не містить відомостей про страховика та страхувальника, транспортного засобу, страхової суми, терміну дії та інших умов договору.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтується на матеріалах справи і зроблені в результаті неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року між ПАТ «СК «Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9824503(а.с. 16).

15 жовтня 2012 року по Гостомелькому шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю трьох автомобілів, а саме «Сеат Малага» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, «Шевроле Авео» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та «Мерседес Бенц» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с. 11-14).

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу (а.с. 15).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Шевроле Авео» було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 32 972,48 грн. у зв'язку з пошкодженням автомобіля, що підтверджується звітом визначення вартості матеріального збитку № 6054 та розрахунком страхового відшкодування від 6 грудня 2012 року (а.с. 18-24).

На виконання укладеного між сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 вересня 2012 року було складено страховий акт № 2012-10-15/005 від 11 січня 2013 року та ПАТ «СК «Україна» здійснено страхове відшкодування - виплачено потерпілому ОСОБА_3 суму понесених збитків, що стверджується платіжними дорученнями № 234 від 14 березня 2013 року, № 274 від 18 березня 2013 року та № 375 від 8 квітня 2013 року (а.с. 17, 38-40).

Крім цього, на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 10 вересня 2013 року ПАТ «СК «Україна» виплатила ПАТ «СК «Еталон» 49 000 грн. в якості страхового відшкодування, яке було виплачено потерпілому ОСОБА_4 згідно до страхового акту № 42-26982 від 14 лютого 2012 року, що стверджується платіжним дорученням № 2728 від 21 листопада 2013 року (а.с. 44-45, 51-52, 54).

Натомість ОСОБА_2 не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 15 жовтня 2012 року.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача було надіслано відповідачу вимогу про добровільне відшкодування завданого збитку в порядку регресу, яку останній отримав 10 травня 2014 року та яку не прореагував жодним чином (а.с. 55).

Враховуючи наведені обставини справи слід дійти висновку, що суд першої інстанції не належно оцінив подані позивачем докази (ст. 212 ЦПК України), і при цьому правильно застосувавши ст.ст. 993, 1166, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення страхового відшкодування, виплаченого потерпілим, у порядку регресу з винного у дорожньо-транспортної пригодивідповідача.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на підпункт (ґ) пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказував, що застрахована особа у строки та за умов, передбачених підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, не повідомив страховика, у зв'язку з чим у страховика виникло право на пред'явлення регресного позову до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38).

Згідно із п п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 зазначеного Закону (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до абз. "ґ " п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.33.1.2 ст. 33цього Закону.

Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди був викладений уже в п. 33.1.4. ст. 33 указаного Закону.

Проте, відповідні зміни до абз. «ґ» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що відповідач як страхувальник не виконав свого обов'язку з повідомлення позивача як страховика про страховий випадок, дорожньо-транспортну пригоду, що є підставою для стягнення із нього страхового відшкодування, виплаченого потерпілим.

Крім того позиція апеляційного суду узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-1цс14.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд з посиланням на ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинну на момент укладення договору, також зазначив, що по справі неможливо встановити яким чином розраховувалась ціна позову та чи є у позивача право вимоги страхового відшкодування саме в заявленому розмірі.

Поруч з цим, судом не було враховано, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 500 гривень на одного потерпілого (п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону).

В даному випадку сторони уклали договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9824503 від 10 вересня 2012 року на індивідуальних умовах та ліміти були вищі, ніж зазначенні у Законі, що також знайшло своє підтвердження страховими актами та розрахунками страхового відшкодування, в яких ліміт відповідальності за ризиком на момент страхового випадку складає 50 000 грн. на одну особу.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідача стягуються судові витрати, понесені позивачем, а саме 819,72 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 409,86 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 1 229,58 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 81 972,48 грн. (вісімдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят дві) та 1 229,58 грн. (одна тисяча двісті двадцять дев'ять) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: