АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/370/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 55 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О.І.

за участю:

позивача ОСОБА_6

представників відповідача Бунякіна М.М., Кініченка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради, третя особа: Територіальна державна інспекція праці в Черкаській області, про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 28 січня 2008 року по 14 травня 2013 року він працював у відповідача на посаді водія автотранспортних засобів.

За період з січня 2010 року по жовтень 2013 року відповідач при нарахуванні заробітної плати використовував тарифну сітку, що ґрунтувалась на мінімальній заробітній платі в сумі 744 грн., порушуючи таким чином вимоги трудового законодавства.

Позивач зазначав, що в результаті невірного нарахування заробітної плати, відповідач здійснив недоплату грошових сум за оплату праці, що змусило його за захистом своїх порушених трудових прав звернутися до суду. Просив постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 30000 грн.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь 21 570,88 грн. боргу по заробітній платі, за період з січня 2010 року по лютий 2013 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з КП ТМ "Черкаситеплокомуненерго" на користь ОСОБА_6 недоплачену суму за оплату праці за період з січня 2010 року по жовтень 2013 року в розмірі 5766,16 грн. з відрахуванням із даної суми податків та обов'язкових платежів.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_6 з 28 січня 2008 року по 14 травня 2013 року працював водієм автотранспортних засобів Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (а.с. 4-5).

Згідно ст. 2 ЗУ "Про оплату праці", положень Галузевої угоди та колективного договору заробітна плата ОСОБА_6 складалась: із основної заробітної плати/тарифної ставки або відрядних розцінок/; додаткової заробітної плати/щомісячної премії/; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Статтею 15 ЗУ " Про оплату праці" передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі із дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами.

За період з січня 2010 року по лютий 2013 року відповідач при нарахуванні заробітної плати використовував тарифну сітку, що ґрунтувалась на мінімальній заробітній платі в сумі 744 грн., порушуючи таким чином вимоги трудового законодавства.

Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може встановлюватись оплата за виконану працівником місячну норму робіт.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Згідно ст. 38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати встановлюється в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. За таких умов підприємства, установи, організації усіх форм власності і господарювання та фізичні особи не мають право змінювати законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, а усі їх угоди з цього приводу є нікчемними, оскільки прямо протирічать правовій нормі і окремого визнання недійсними не потребують.

Відповідно до положень ст. 97 Кодексу законів про працю України тарифні сітки, як і інші питання щодо порядку і форми оплати праці встановлюються підприємствами, установами, організаціями у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Тарифна сітка оплати праці на підприємстві, установі, організації встановлюється залежно від законодавчо встановленого розміру заробітної плати (ст. 96 Кодексу законів про працю України та ст. 6 Закону України "Про оплату праці").

Таким чином, при нарахуванні та здійсненні оплати праці та інших трудових виплат позивачу на основі тарифної сітки, встановленої колективними угодами відповідача, останній мав використовувати показник мінімальної заробітної плати не у розмірі 744,00 грн., а встановлений законодавчо розмір мінімальної заробітної плати за певний період.

З урахування вищевказаного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення відповідачем умов оплати праці позивача, але не погоджується з розміром стягнутої заробітної плати в сумі 5766 грн. 16 коп., оскільки судом першої інстанції не враховано необхідність стягнення з відповідача на користь позивача за період з січня 2010 року по лютий 2013 року премії в розмірі 50% від нарахованої заробітної плати.

Так, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України "Про оплату праці").

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входить до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою, тому колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції про розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі без врахування премії за період з січня 2010 року по лютий 2013 року в сумі 5766 грн. 16 коп.

Даний розрахунок узгоджується з розрахунками годинних тарифних ставок згідно змін мінімальної заробітної плати з 01.01.2010 року по 31.01.2013 року стосовно ОСОБА_6 (а.с.41-42,55-56), наданих відповідачем до суду першої інстанції та до суду апеляційної інстанції (а.с.101).

Розрахунок заробітної плати проведено за формулою - (мінімальна заробітна плата * 1.2 * 1,48/167), де:

- мінімальна заробітна плата - законодавчо встановлений розмір заробітної плати на певний період;

- 1,2 - коефіцієнт, передбачений п.1.3.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об?єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки (Галузевої угоди 2010-2012 р.р.);

- 1,48 - коефіцієнт, передбачений додатком №2 до Галузевої угоди 2010-2012 р.р. ;

- 167 - середня кількість робочих годин в місяць.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі без врахування премії за період з січня 2010 року по лютий 2013 року становить 5766 грн. 16 коп. (9215,72+465,60+116,69+33,33+106,96+42,15+24,50-4238,79=5766,16), де:

- 9215,72 - різниця в нарахуванні по основній роботі;

- 465,60 - різниця в нарахуванні по ремонту;

- 116,69 - різниця в нарахуванні за роботу в нічний час;

- 33,33 - різниця в нарахуванні за роботу в вечірній час;

- 106,96 - різниця в нарахуванні за роботу у вихідні дні;

- 42,15 - різниця в нарахуванні за надурочну роботу;

- 24,50 - недорахована індексація;

- 4238,79 - отримана індексація.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно незадоволено позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі з врахуванням 50% премії за період з січня 2010 року по лютий 2013 року, яка становить 4747 грн. 54 коп. і погоджується з розрахунком відповідача наведеного на а.с.55-56.

Виплата 50% премії працівникам підприємства відповідача передбачена п.1.2 Розділу У «Оплата праці» Колективного договору КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на 2011-2015 р.р., згідно «Положення про преміювання робітників за виробничі результати роботи» та «Положенням про преміювання керівників, фахівців і технічних службовців за виробничі результати роботи».

Колегія суддів не погоджується з розрахунком заборгованості наданої позивачем в заяві про зменшення позовних вимог (а.с.65-67) та підтриманні в суді апеляційної інстанції, оскільки зазначений розрахунок проведено за формулою з застосуванням коефіцієнта 1,591 (мінімальна заробітна плата * 1.2 * 1,591/167), а не за формулою з застосуванням коефіцієнта 1,48 (мінімальна заробітна плата * 1.2 * 1,48/167). Про необхідність застосуванням коефіцієнта 1,591 - позивачем не доведено і даний коефіцієнт відсутній у Галузевій угоді. Зазначений коефіцієнт застосовувався відповідачем в 2010-2012 роках у зв'язку з проведенням розрахунку при незмінному розмірі мінімальної заробітної плати в сумі 744 грн.

Оскільки позивачем проведено розрахунок всієї заборгованості за формулою з застосуванням коефіцієнта 1,591, тому є невірним його розрахунок також і у визначені недоплаченої премії.

Встановлено та не оспорюється сторонами, що в період з лютого 2013 року по дату звільнення позивача з роботи 15 травня 2013 року, відповідач виплачував заробітну плату вірно виходячи з встановленої мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольняє частково, оскаржуване рішення по даній справі змінює в частині стягнення заробітної плати, збільшивши її розмір та змінивши період стягнення і стягує з відповідача на користь позивача недоплачені кошти за оплату праці за період з січня 2010 року по лютий 2013 року в розмірі 10513 грн. 70 коп. (5776,16+4747,54=10513,70), з відрахуванням із даної суми податків та обов'язкових платежів, а в решті частини рішення про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради до спеціального фонду державного бюджету України судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради, третя особа: Територіальна державна інспекція праці в Черкаській області, про стягнення заробітної плати - змінити в частині стягнення заробітної плати, збільшивши її розмір та змінивши період стягнення.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 недоплачені кошти за оплату праці за період з січня 2010 року по лютий 2013 року в розмірі 10513 грн. 70 коп., з відрахуванням із даної суми податків та обов'язкових платежів.

В решті частини рішення про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради до спеціального фонду державного бюджету України судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції напротязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :