Семенівський районний суд Полтавської області
Справа № 547/397/15-ц
Провадження № 2/547/167/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року

Суддя Семенівського районного суду Полтавської області Любицький В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розподіл спільного набутого з ним майна за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а саме: квартири АДРЕСА_1, та земельної ділянки, розташованої по вул.Ціолковського в смт.Семенівка Полтавської області.

Одночасно із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно.

Суддею під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_3 Федерації та згідно зазначених нею в позовній заяві даних, які відповідають адресним даним на поштовому конверті, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 Федерація.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.20 ОСОБА_4 Правові відносини у цивільних і сімейних справах Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікована Верховною радою України 10.11.1994 року ( далі Конвенція) , якщо в частинах ІІ-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від громадянства, в суди цієї Договірної Сторони. По позовах на право власності й інших речових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування майна.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст.27 Конвенції якщо один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а Другий іншої Договірної Сторони й один з них проживає на території однієї, а другий на території іншої Договірної Сторони, то їх особисті і майнові правовідносини визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Правовідносини подружжя, що стосується їх нерухомого майна, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Відповідно до ст.2 Конвенції громадяни кожної з Договірних Сторін і особи, що проживають на її території, звільняються від сплати і відшкодування судових і нотаріальних мит і витрат, а також користуються безкоштовною юридичною допомогою на тих же умовах, що і власні громадяни.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції пільги, передбачені статтею 2, надаються на підставі документа про сімейне і майнове положення особи, що порушує клопотання. Цей документ видається компетентною установою Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або місцеперебування заявник.

Таким чином, суддею було встановлено, що правовідносини позивача та відповідача з приводу належного їм нерухомого майна, а саме: квартири та земельної ділянки, мають визначатися за законодавством України, на території якої знаходиться вказане вище нерухоме майно.

Відповідно до викладеного, позовна заява ОСОБА_1 мала відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України щодо форми і змісту позовної заяви, сплати судового збору та подання копії позовної заяви та доданих до неї документів, а заява про забезпечення позову ст.151 ЦПК України.

Суддею також було встановлено, що позивачем не дотримано вимог ч.1 ст.120 ЦПК України, відповідно до яких позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Зокрема,

в доданих до позовної заяви документах виявлена лише одна копія паспорта та посвідки на постійне місце проживання позивача ОСОБА_1, тобто відсутні копії зазначених документів, які мають бути надіслані судом відповідачеві разом із копією позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п.п. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Суддею також встановлено, що позивач в позовній заяві обґрунтовує несплату судового збору відсутністю оцінки нерухомого майна та відсутністю необхідних документів на нього. Разом з тим, вказаний вище Закон містить імперативну норму про обовязковість сплати судового збору в розмірі не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що з 01.01.2015 року складає суму 243 грн. 60 коп., які позивачу необхідно сплатити в порядку усунення недоліків позовної заяви.

Щодо відстрочення сплати судового збору, про яке зазначила позивач в позовній заяві, суддя відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вважає відсутніми підстави для задоволення такого клопотання, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження свого тяжкого майнового стану.

Суддею також встановлено, що відповідно до п.п.13 п.1 ч.2 вказаного вище Закону позивачем не сплачено судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову, що складає 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 121 грн. 80 коп., які позивачу необхідно сплатити в порядку усунення недоліків заяви.

Крім того, відповідно до акта від 02.04.2015 року № 1, складеного старшим секретарем суду встановлено відсутність підпису позивача ОСОБА_1 під заявою про забезпечення позову, що також є недоліком, який підлягає усуненню позивачем.

З огляду на викладене, відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України за ухвалою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 03.04.2015 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна та заява про забезпечення позову були залишені без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків вказаних заяв, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

06.04.2015 року копія ухвали була направлена позивачу ОСОБА_1 для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви та заяви про забезпечення позову, але до цього часу недоліки не усунуті, що є підставою для повернення зазначених заяв позивачу.

У відповідності до ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 цього Кодексу, сплатить судовий збір, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене, керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна, повернути позивачу ОСОБА_1.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 повернути останній.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду через районний суд протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5