Справа № 635/5413/15-ц
Провадження № 2/635/3847/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Гобленко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що поданий в особі адвоката Сунцова Володимира Васильовича до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, встановлення порядку здійснення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

в судовому засіданні представником позивача подана суду заява про відвід головуючого в справі судді Назаренко О.В., в якій представник позивача зазначає, що при розгляді справи по суті порушено порядок вирішення питання про відкриття провадження в справі і ухвалено незаконне рішення, скасоване судом апеляційної інстанції, порушуються розумні строки розгляду справи та невчасно повідомляються сторони про час та місце судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

Обставини, на які посилається представник позивача не передбачені ст. 20 ЦПК України як підстави для відводу судді.

Щодо звинувачень в упередженості судді, то такі доводи не мають під собою ніяких об'єктивних підстав, оскільки представнику позивача достовірно відомо, що дати постановлення ухвал в цій справі пов'язані із перебуванням судді Назарено О.В. у відпустці, направлення судових викликів здійснюється апаратом суду і перебіг поштових повідомлень потребує для позивача і представника позивача тривалого часу, оскільки зазначені особи не проживають на території Харківського району Харківської області. Щодо звинувачення судді в ухваленні незаконного рішення з цього приводу слід зауважити, що згідно ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Згідно із положеннями ст. 47 цього Закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Із зазначених норм закону вбачається, що суддя має право мати свою правову позицію при здійсненні правосуддя, ухвалюючи рішення, посилаючись при цьому на положення закону. Отже, зазначаючи в ухвалі суду про неможливість адвокату ставити свій підпис на позові, що розглядається по суті, суд зазначав, якими саме нормами закону він керується і висловив свою правову позицію з приводу правовідносин, які врегульовані нормами права, що конкурують між собою виходячи і принципу, що в цій справі позивач захищає свої особисті немайнові права на участь у вихованні дитини, що згідно зокрема положень ст. 151-157 та інших норм глави 13 Сімейного кодексу України визначено законом як особисті немайнові права і за загальним принципом делегування реалізації та захисту таких прав та обов'язків іншим особам СК України не передбачає, а норми Цивільного кодексу України передбачають оформлення повноважень представника в представництві, що ґрунтується на договорі з фізичною особою - довіреністю, нотаріально посвідченою або прирівняною до такої. Між тим, виконуючи ухвалу суду апеляційної інстанції суд виконав приписи цього процесуального документу без порушення закону і строків, встановлених законом, що свідчить про те, що правова позиція судді з цього питання не є перешкодою для об'єктивного і неупередженого розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене суд вважає, що заява про упередженість судді є суб'єктивною оцінкою позивача та представника позивача щодо порядку розгляду позову, що не може бути підставою для відводу судді.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що обставини, на які посилається представник позивавача в своїй заяві про відвід не є підставами для відводу або самовідводу судді, скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позову не є перешкодою для розгляду справи тим самим суддею згідно вимог ст. 21 ЦПК України, а тому суд повністю відмовляє в задоволенні заяви представника позивача адвоката Сунцова Володимира Васильовича про відвід головуючого судді Назаренко О.В.

Керуючись ст. ст. 20,21,24 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

представнику позивача адвокату Сунцову Володимиру Васильовичу в задоволенні заяви про відвід головуючого судді Назаренко О.В. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Назаренко О.В.