Справа № 521/807/15-ц
Провадження № 2/521/2037/15
06 лютого 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді - Роїк Д.Я.,
при секретарі - Дукіній Д.С.,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухому майно в порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси. Уточнивши позовні вимоги звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухому майно в порядку спадкування за законом. При цьому вона посилається на те, що вона не може отримати спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1. Позивач також посилався на те, що завжди проживала в цій квартирі та фактично прийняла її, проте жодних правовстановлюючих документів в неї не збереглося, а її батька за життя не переоформляв квартиру на себе.
В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі не заперечував проти проведення заочного рішення в справі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4, 04липня 1946 року подарував ОСОБА_3, належєниу йому на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, про що було складено письмову угоду. Вказане підтверджується копією угоди. Квартира складала загальну площу 40,7 кв.м., яка складалась з: житлової кімнати плщею 13,5 кв.м., кухні площею 8,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,20 кв.м., коридору площею 6 кв.м., передня площею 8,20 кв.м., тераси площею 2,60 кв.м.
Згідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Станом на 1946 рік вказана угода не протирічила ЦК УСРР 1922 року, який діяв на момент її укладення. Також, відповідно до діючого законодавства у 1946 році, реєстрації права власності на нерухоме майно в державних органах не було передбачено. Право власності на самостійно новостворене майно фактично виникало з моменту завершення будівництва.
Таким чином власником квартири АДРЕСА_1 з 04.07.1946 року фактично був ОСОБА_3. Вказане також було визнано сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України ця обставина доведенню не підлягає.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1, що належало йому за життя.
Після смерті ОСОБА_3 постійно проживати в квартирі залишилася його донька ОСОБА_1 та його онук ОСОБА_2. Вказане сторони визнали в судовому засіданні, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України ця обставина доведенню не підлягає.
Позивач звернулась після смерті батька з заявою про отримання спадщини до нотаріуса, проте їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів.
Виходячи з вищевказаного судом, було забезпечено докази по справи ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2015 року. Так згідно до відповіді Департаменту архівної справи та діловодства ОМР від 31.01.2015 року повідомлено, що в департаменті знаходяться документи ОМР та її виконавчих органів з 1971 року по 2008 рік. Пошукова база відсутня. Зазначено про необхідність уточнення даних запиту для отримання відомостей стосовно квартири АДРЕСА_1. Також зазначено, що документи виконавчого комітету ОМР з 1939 року по 1970 роки знаходяться на зберіганні в Державному архіві Одеської області. Вказане підтверджується відповіддю.
Згідно витягу від 30.01.2015 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні. Вказане підтверджується відповідною відповіддю.
Згідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 02.02.2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано. Проте було надано копії документів з інвентаризаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1. Так з поданих документів дійсно вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в цій квартирі з 1939 року, 1963 року та 1989 року відповідно. Також вказана квартира присутня на планах та схемі будинку АДРЕСА_1.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була створена фактично, у тому вигляді в якому існує на час звернення до суду, ще до 1946 року.
Судом встановлено, що у позивача дійсно не має правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, проте з підстав того, що за життя її батько не зареєстрував своє право власності у державних органах. Проте за життя її батько не був зобов'язаний реєструвати власне майно, оскільки така реєстрація фактична виникла лише з 2004 року, а він отримав зазначене вище майно у власність ще у 1946 році.
Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив та батьки.
Частини 1 та 3 ст.1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивач має право спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.
За умови визнання позовних вимоги відповідачем в повному обсязі а також заочного розгляду справи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Позовні вимоги обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ЦК УСРР 1922 року, ст.ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,7 кв.м., яка складалась з: житлової кімнати плщею 13,5 кв.м., кухні площею 8,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,20 кв.м., коридору площею 6 кв.м., передня площею 8,20 кв.м., тераси площею 2,60 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Суддя: