Справа № 755/3887/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов»язання вчинити дії, а саме - видати готівкою грошові кошти, належні позивачу у гривні та в іноземній валюті) з нарахованими відсотками, а також нараховану суму з урахуванням індексу інфляції, подавши позовну заяву до Дніпровського районного суду м. Києва на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Вивчивши позовну заяву, встановлено наступне.

Відповідно до п.1) ст. 2 до Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов кредитного договору.

Пункт 1 статті 1058 Цивільного кодексу України визначає, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку саму суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу (депозиту) є оплатним, оскільки передбачає виплату процентів вкладнику за користування грошовими коштами.

Зазначена умова є істотною умовою договору банківського вкладу (ст. 1061 Цивільного кодексу України).

Також зазначений договір є реальним, оскільки діє з моменту передання банку грошових коштів, і саме з цього моменту у банка виникає зобов'язання виплачувати проценти за користування коштами.

При з»ясуванні того, чи підпадає договір банківського вкладу під дію Закону «Про захист прав споживачів», характер правового регулювання (вид договору) значення не має, оскільки визначальним є надання послуг виключно для власних та інших потреб, не пов'язаних з отриманням прибутку.

Така послуга, як банківський вклад, не підпадає під визначення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обов'язковою умовою банківського вкладу, як зазначено вище, є виплата вкладнику відсотків, тобто, отримання прибутку.

У постанові Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (п. 2) серед інших відносин, які регулює Закон України «Про захист справ споживачів», встановлені відносини, які виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання й зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Така послуга, як банківський вклад, не підпадає під визначення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обов'язковою умовою банківського вкладу є виплата вкладнику відсотків, тобто, отримання прибутку.

Отже, правовідносини, що склалися між позивачем та банком не підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" та мають розглядатися судом відповідно до ст. 109 ЦПК України.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як убачається з позовної заяви і доданих до неї документів, місцезнаходженням ПАТ «Дельта Банк» є м. иїв, вул. Щорса, 36-б, а відділення банку розташоване за адресою : м. Київ, вул. Саксаганського, 44, прим. 65, що не є Дніпровським районом міста Києва.

Відповідно до п. 4) ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається, коли справа не підсудна цьому суду. Згідно із ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, відповідно, питання про його повернення судом не вирішується.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 109, 115, 121, 208 - 210, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов»язання вчинити дії - повернути позивачеві для звернення до належного суду.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: