Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1130/15 Головуючий у 1 інстанції: Мінасов В.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Водоканал» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він працює в КП «Водоканал» на посаді головного інженера. Наказом № 52/н від 15.09.2014р. його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення прогулу 10.09.2014р. Вважав вказаний наказ незаконним, оскільки з 08-00 до 11-00 години він перебував у лікувальному закладі у зв'язку з погіршенням здоров'я, а в подальшому постійно знаходився на роботі до кінця робочого дня. Тому просив визнати незаконним та скасувати наказ КП «Водоканал» № 52/н від 15.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість через неправильне встановлення дійсних обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 4.2 правил внутрішнього трудового розпорядку, що є додатком до колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом КП «Водоканал» на 2013-2014рр., встановлено тривалість робочого дня на підприємстві з 08.00 год. до 17.00 год. Згідно з пунктом 3.1 цих правил працівник зобов»язаний бути на робочому місці впродовж всієї зміни, за винятком перерв на відпочинок та прийом їжі.

Судом встановлено, що наказом КП «Водоканал» № 52/н від 15 вересня 2014р. голов-

ного інженера ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді

догани за вчинення прогулу 10 вересня 2014р. Підставами для видання наказу є акти від 10.09.2014р. про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці (а.с.5)

З актів, складених комісією КП «Водоканал» у складі начальника служби з кадрових питань ОСОБА_9, інспекторів по кадрах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вбачаєься,

що ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці 10.09.2014р. з 11.00 год. до 15.00 год. та з 15.00 год. до 17.00 год. ( а.с. 28, 29).

З цих актів не видно, що позивач був з ними ознайомлений.

У відібраних у відповідності до ст. 149 КЗпП письмових поясненнях ОСОБА_2 вказував, що у зв»язку з поганим самопочуттям 10.09.2014р. він звернуся до медичної уста-

нови, де йому була надана медична допомога, продовжує лікуватись вдома ( а.с. 6).

З консультативного висновку завідуючого інфарктним відділенням Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя вбачається, що ОСОБА_2 перебував у цьому медичному закладі 10 вересня 2014р. з 08 до 11 год., де йому було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., група дуже високого ризику, кризове протікання, ДЕП гіпертонічного ґенезу. Пацієнту було запропоновано стаціонарне лікування, від якого він відмовився ( а.с. 42).

В ході розгляду справи ОСОБА_2 пояснював, що його притягнуто до відповідальності незаконно, оскільки прогулу він не скоював. 10.09.2014р. після отримання медичної допомоги він повернувся до роботи і весь час знаходився як в кабінеті, так і на території підприємства, проводив нараду, тому просив визнати наказ № 52/н незаконним та скасувати його.

Для з»ясування цих обставин судом були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є працівниками відділу кадрів підприємства та вказували, що не бачили ОСОБА_2 на робочому місці протягом робочого дня 10.09.2014р., у зв»язку з чим за усним розпорядженням генерального директора склали два акти про відсутність головного інженера на робочому місці з 11 год. до 15.00 год. та з 15.00 год. по 17.00 год.

В свою чергу, свідки в особі начальника юридичного відділу підприємства ОСОБА_6 і головного бухгалтера ОСОБА_7 надали пояснення, що ОСОБА_2 10.09.2014р. в проміжок часу з 13.00 год. до 15.00 год. провів з ними півгодинну робочу нараду у своєму кабінеті.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що пояснення позивача та свідків про проведення наради не спростовують інформацію, викладену в актах щодо відсутності ОСОБА_2 на робочому місці в інші часи. Також суд зазначив, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення правил трудового розпорядку, на відміну від звільнення за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня), достатньо й відсутності на робочому місці без поважних причин протягом будь-якого часу впродовж робочого дня, тому відсутність ОСОБА_2 на робочому місці в інший час 10.09.2014р. є порушенням трудової дисципліни, яка була підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Проте такі висновки суду носять суперечливий характер та не відповідають матеріалам справи.

Так, з оскаржуваного наказу № 52/н від 10.09.2014р. слідує, що ОСОБА_2 оголошено догану не за порушення правил трудового розпорядку взагалі, а саме за скоєння прогулу 10.09.2014р. (а.с. 5). При цьому, з тексту наказу слідує, що адміністрація підприємства не вважала наданий позивачем консультативний висновок завідуючого інфарктним відділенням КП «МКЛЕтаШД» документом, що підтверджує тимчасову непра-

цездатність.

Однак суд, зважаючи на те, що підставою для видання наказу були акти від 10 вересня

2014р., згідно з якими як час відсутності на роботі позивача зазначено період з 11.00 год. по

17.00 год., досліджував саме цей проміжок часу як вмінений йому в якості прогулу.

За визначенням, наданим у п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП, до поняття прогулу відноситься відсут-

ність працівника на роботі більше як три години протягом робочого дня без поважних причин.

Отже, для доведення факту прогулу є важливим, щоб були докази, з достовірністю підтверджуючі відсутність на роботі більше трьох годин упродовж робочого дня без поважних причин. Поважними причинами слід визнавати такі причини, які виключають вину працівника. Наявність поважних причин визнається в разі доведеної непрацездатності працівника, хоч би вона і не була підтверджена лікарнями листком.

Згідно з пунктом 66 Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ, не може бути прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці.

Отже, відсутність на роботі ОСОБА_2 з 08 до 11 год. у зв»язку з відвідуванням медичного закладу через погіршення стану здоров'я, підтверджене консультативним висновком завідувача інфарктним відділенням Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги, є такою, що відбулась з поважних причин.

При цьому, довідка № 523 від 31.10.2014р. цього медичного закладу про те, що ОСОБА_2 не звертався 10.09.2014р. до цієї лікарні, не спростовує відомостей консультативного висновку, оскільки свідчить тільки про той факт, що позивач не був доставлений швидкою допомогою та самостійно не звертався до приймально-діагностичного центру, але не спростовує того факту, що він звернувся одразу до лікарів інфарктного відділення.

З огляду на те, що з 08 до 11.00 год. 10.09.2014р. позивача не було на роботі з поважних причин, цей час правильно не був включений в складені акти про його відсутність на роботі.

Встановлений позивачу діагноз та рекомендація щодо стаціонарного лікування свідчать про те, що стан здоров»я позивача був дійсно незадовільним, але від поміщення в стаціонар він відмовився. Саме відмовою від стаціонарного лікування позивач пояснює зміст своєї письмової пояснювальної щодо продовження лікування вдома, наданої у відповідності до вимог ст. 149 КЗпП, тобто вказує на проходження ним лікування амбулаторно за медикаментозним призначенням. Тому вказане не свідчить про те, що він після отримання медичної допомоги пішов додому, як вважає відповідач, а, навпаки, іншими здобутими у справі доказами доведено зворотнє.

Так, суд прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_2 після обіду провів в своєму кабінеті робочу нараду, яка тривала приблизно до півгодини. Та ці покази свідків не були спростовані іншими доказами у справі, а встановлені судом на їх підставі обставини не були предметом апеляційного оскарження відповідача.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи з»ясовано, що з 08 год. по 11.00 год. позивач перебував у лікарні, з 11.00 год. до обідньої перерви він добирався з лікарні до підприємства, які знаходяться на відстані, а в проміжок часу з 13.00 год. до 15.00 год. провів півгодинну нараду у робочому кабінеті. І ці обставини ніякими іншими доказами не спростовані, оскільки в актах не зазначено конкретні часи, коли працівники навідувались до кабінету позивача, а його там не було; на підприємстві відсутні журнали фіксування явки працівників на роботу та їх уходу з роботи; представник відповідача не зміг пояснити, хто, коли та яким чином перевіряє явку працівників, про що свідчать записи судового засідання на диску.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що інші часи відсутності, зазначені в акті, знайшли своє підтвердження, а також визнав, що цього часу достатньо для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Але при цьому, суд не врахував, що позивача притягнуто до дисциплінарної відпові-

дальності не за будь-яке порушення трудової дисципліни взагалі, а саме за прогул, тобто для складу цього проступку є необхідною достовірно встановлена відсутність працівника на роботі як мінімум протягом трьох годин.

Натомість, за матеріалами справи та здобутими доказами підтверджується наступне: в першій половині робочого дня позивач був відсутній на підприємстві з поважних причин, в проміжок часу з 13.00 до 15.00 год. його бачили начальник юридичного відділу ОСОБА_6 та головний бухгалтер ОСОБА_7, а ніхто не бачив позивача в кабінеті тільки після 15.00 год. та до кінця робочого дня, тобто протягом тільки двох годин, що виключає наявність складу дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, який вмінено позивачу оскаржуваним наказом та за який оголошено догану.

Крім того, зважаючи на вищенаведений зміст правової позиції ВСУ щодо розв»язання трудових спорів, на відповідача покладається обов»язок встановити факт відсутності працівника на підприємстві, в той час як у цій справі ним встановлено лише факт відсутності позивача на робочому місці, що не доводить скоєння ним прогулу, зокрема, з урахуванням тих обставин цієї справи, що підприємство має структурні підрозділи та інші об»єкти, які підпорядковані головному інженеру.

Тому оскаржуваний позивачем наказ є незаконним та підлягає скасуванню через відсутність складу дисциплінарного проступку у вигляді прогулу.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Оскільки працівники у трудових спорах з підприємством з приводу порушених трудових прав звільнені від сплати судового збору, то з відповідача підлягають стягненню в доход держави всі судові витрату у справі, а саме: судовий збір за подання позову до суду - 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги - 121,80 грн., а всього - 365,40 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2014 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора КП «Водоканал» № 52/н від 15 вересня 2014р. про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Стягнути з КП «Водоканал» судовий збір в доход держави у сумі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.