Справа № 742/229/15-ц Провадження № 22-ц/795/957/2015 Головуючий у I інстанції: Ільченко О. І.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

19 травня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Мамонової О.Є., Зінченко С.П.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: представника позивача Рожка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено повністю.

Непогоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення було ухвалене без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням матеріального та процесуального законодавства.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для застосування до вказаних кредитних правовідносин наслідків спливу позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, оскільки відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогам стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5 років.

Апелянт зазначає. що перебіг п'ятирічного строку позовної давності починається з 11.01.2011 року, а із урахуванням збільшеної позовної давності до 5 років, вважає, що строк позовної давності закінчується 11.01.2016 року, а тому вказує, що звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Рожка С.М., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, за умов недоведеності позивачем поважних причин пропущеної позовної давності у відповідності до вимог чинного законодавства до даних правовідносин підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України і з ним погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно до договору № DNH4KS98840139 від 02.01.2006 року ОСОБА_2 було видано кредит у розмірі 9 724,08 грн. на строк 24 місяця з 02.01.2006 року по 31.12.2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування в розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячний платіж у сумі 521,08 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно Умов.

Відповідно до п.4.2. Умов, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.9-19).

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка згідно розрахунку позивача, станом на 09.12.2014 становить 72708,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3968,47 грн., заборгованість за відсотками 22171,14 грн., заборгованість з пені - 46569,20 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Разом зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів в розмірі 521,08 грн.), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З наданого позивачем у справі розрахунку заборгованості за договором № DNH4KS98840139 від 02.01.2006 року, укладеного між ПАТ КБ „ПриватБанк" та клієнтом - ОСОБА_2, станом на 19.12.2014 року вбачається, що останнє погашення відсотків по кредиту відбулося 04.09.2006 року.

Продовжуючи нарахування відсотків та звернувшись до суду із позовом про стягнення вже збільшеної суми заборгованості в термін понад 5 років, банк звернувся до суду вже з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В зв'язку з тим, що умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України ).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України ).

Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Оскільки в період з вересня 2006 року по час звернення до суду боржник, будь-яких самостійних дій, направлених на погашення заборгованості по кредиту не вчиняв, а позивач не звертався до суду про стягнення заборгованості у строк, що перевищує загальний та спеціальний строк позовної давності з моменту настання зобов'язання сплатити кожний черговий платіж, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності до вказаних кредитних правовідносин.

Враховуючи вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України.

Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження пропущення позовної давності з поважних причин чи доказів підтверджуючих переривання перебігу позовної давності.

Доводи апелянта щодо збільшеного строку позовної давності тривалістю 5 років, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки позивачем було пропущено вказаний строк.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням вимог закону, підстав для його зміни або скасування, передбачених ст. 309 ЦПК України, за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Таким чином, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: