У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

20 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, розподіл майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання подружжя у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, визнання майна особистою приватною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, розподіл майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що з 30 квітня 1970 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5

За час сумісного життя та ведення спільного господарства, ними набуто наступне майно: автомобіль Opel Kadett, 1986 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль ЗАЗ 110217, 2004 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_3; причіп автомобільний, державний номерний знак НОМЕР_2; човен моторний «Романтика».

Також у 1989 році її чоловік отримав у власність будинок по АДРЕСА_1.

Протягом останнього року подружнього життя в них виникли суперечності щодо порядку користування та розпоряджання сумісно нажитим майном.

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 1989 року затверджена мирова угода, за умовами якої, за ОСОБА_5 визнано право власності на будинок по АДРЕСА_1, автомобіль Москвич -412, грошові кошти в сумі 647,18 руб. У 2006 році ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку, яка знаходилася під будинком та призначалася для обслуговування вищевказаного будинку.

Позивачка вказувала, що протягом 2005-2007 років, за її кошти було зроблено капітальний ремонт будинку, у зв'язку з чим його вартість значно зросла.

Також позивачка зазначила, що відповідач за договором купівлі-продажу від 18 жовтня 2014 року продав автомобіль Opel Kadett - ОСОБА_7, державний номерний знак НОМЕР_1 та продав автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_6

Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила визнати недійсними договір купівлі-продажу автомобіля Opel Kadett, державний номерний знак НОМЕР_1 від 18 жовтня 2014 року, укладеного між продавцем - ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_7, а також договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_3 від 18 жовтня 2014 року укладеного між продавцем - ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_6; поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_3; припинити право власності ОСОБА_5 на автомобіль ЗАЗ 110217; залишити за ОСОБА_5 право власності на автомобіль ОреІ Kadett, державний номерний знак НОМЕР_1, причіп автомобільний, державний номерний знак НОМЕР_2; човен моторний «Романтика». Стягнути з ОСОБА_5 на свою користь грошову компенсацію у розмірі 11 500 грн; визнати за нею право спільної сумісної власності на будинок, гараж, вбиральню, що знаходяться по АДРЕСА_1.

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання подружжя у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, визнання майна особистою приватною власністю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилався на те, що з грудня 1990 року шлюбні відносини між ним та ОСОБА_4 фактично припинилися, спільне господарство ними з цього моменту не ведеться. Після фактичного припинення шлюбних відносин ним, за особисті кошти в 1999 році, було придбано автомобіль ОреІ Kadett, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_3.

Враховуючи вказане, позивач просив встановити факт окремого проживання подружжя у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з 25 грудня 1990 року до 18 листопада 2014 року; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1190 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 причіп до легкового автомобіля державний номерний знак НОМЕР_2.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Opel Kadett, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (нині держаний номер НОМЕР_4), укладений 18 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ 110217, 2004 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_3, укладений 18 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля Opel Kadett, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (нині держаний номер НОМЕР_4), на 1/2 частину автомобіля ЗАЗ 110217, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, на 1/2 частину причепа автомобільного, реєстраційний номер НОМЕР_2, як на частку у спільному майні подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину автомобіля Opel Kadett, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (нині держаний номер НОМЕР_4), на 1/2 частину автомобіля ЗАЗ 110217, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, на 1/2 частину причепа автомобільного, реєстраційний номер НОМЕР_2, як на частку у спільному майні подружжя.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені рішення частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, вірно встановили загальний обсяг спільного майна подружжя і при його поділі виходили із принципу рівності часток дружини та чоловіка у такому майні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова