№ провадження 2/646/181/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.15 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Білінської О.В., за участю секретаря Жура О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом.
У зв'язку із чим, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 58 310, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. та понесені судові витрати по сплаті проведення автотоварознавчого в сумі 707, 04 грн. та судовий збір.
У судове засідання позивач не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наданих доказів, в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2012 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 гривень. (а. с. 5).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. (а. с. 6-14).
Вартість проведених робіт за проведення зазначеного дослідження відповідно до квитанції склала 707, 04 гривень. (а. с. 15).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ії завдала.
Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Оскільки вина ОСОБА_2 у зазначеній дорожньо-транспортній пригоди доведена, він має відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у 10 000, 00 гривень, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням характеру і обсягу страждань, яких зазнала позивач, вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. При цьому, суд виходить з того, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві безперечно завдано моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля, що негативно відобразилося на душевному стані позивача та спричинило зміни у її звичайному ритмі життя.
Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.
Згідно з нормами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження у розмірі 707,04 грн., та судового збору в розмірі 633, 10 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 88, 214, 215, 218, 224 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 58 310 (п'ятдесят вісім тисяч триста десять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження, у розмірі 707 (сімсот сім) гривень 04 копійки та судовий збір у розмірі 633 (шістсот тридцять три) гривні 10 копійок. Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив дане рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В.Білінська