Справа № 361/7232/14-ц
Провадження № 2/361/100/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м.Бровари Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Пухної О.М.,

при секретарі - Якименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, що неодноразово уточнювався, обґрунтовуючи його тим, що він перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2013 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу сторонами було набуто нерухоме та рухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 877 991,00 грн.; земельну ділянку загальною площею 0,1106 га у АДРЕСА_2 вартістю 197 008 грн., автомобіль «Lexus» GX 470 вартістю 501 349 грн., автомобіль « Mitsubishi L200» вартістю 337 501 грн., автомобіль «Opel Vectra» вартістю 127 659 грн., автомобіль «ВАЗ 2121 Нива» вартістю 26 453 грн.,напівпричіп НОМЕР_6 вартістю 6 750 грн.,квадроцикл вартістю 95 194 грн., невведений в експлуатацію будинок у АДРЕСА_3 та земельна ділянка, площею 0,172 га, на якій розташований вказаний будинок загальною вартістю 2 252 914 грн., недобудований будинок у с. Пухівка, що розташований на земельній ділянці площею 0,0917 га. (кадастровий номерНОМЕР_7). У порядку поділу майна подружжя позивач просив виділити йому квартиру АДРЕСА_1, вартістю 877 991,00 грн.; земельну ділянку загальною площею 0,1106 га у АДРЕСА_2 вартістю 197 008 грн., автомобіль «Lexus» GX 470 вартістю 501 349 грн., автомобіль «ВАЗ 2121 Нива» вартістю 26 453 грн., недобудований будинок у с. Пухівка, що розташований на земельній ділянці площею 0,0917 га., а саме на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва вказаного будинку. Все інше майно залишити у власності ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги визнали частково, а саме відповідач просила залишити у її власності квартиру, недобудований будівництвом будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,0917 га., автомобіль « Mitsubishi L200» вартістю 337 501 грн., автомобіль «Opel Vectra» вартістю 127 659 грн. Вказала, що не має жодних відомостей щодо напівпричіпа та та квадроцикла, тому вони не можуть бути предметом поділу. Також зазначила, що земельна ділянка загальною площею 0,1106 га у АДРЕСА_2 вартістю 197 008 га, також є її особистою власністю, тому не може бути предметом поділу спільного майна подружжя. Невведений в експлуатацію будинок, який розташований по АДРЕСА_2, а не по АДРЕСА_3, вважала за необхідне залишити у власності позивача, оскільки у неї не буде змоги утримувати такий великий будинок.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 19 листопада 1994 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Також судом встановлено, що за час шлюбу сторонами було набуто у власність квартиру АДРЕСА_1, вартістю 877 991,00 грн.; автомобіль «Lexus» GX 470 вартістю 501 349 грн., автомобіль «Mitsubishi L200» вартістю 337 501 грн., автомобіль «Opel Vectra» вартістю 127 659 грн., автомобіль «ВАЗ 2121 Нива» вартістю 26 453 грн. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі - продажу від 21 червня 1996 року, копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Вказані обставини визнані й сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При проведенні поділу майна подружжя, суд виходить з положень ст. 71 СК України, де визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків встановлених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя грошової суми на депозитний рахунок суду.

За змістом пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» від 21 грудня 2007 року №11 - при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільних речей, повинні застосовуватися положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з подружжя) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи наведе, та ту обставину, що сторони не досягли згоди щодо виділення у власність квартири одному з подружжя, оскільки вони обоє претендують на неї, та не внесли на депозитний рахунок суду грошові кошти за частку в цьому спільному майні, суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки сторін у праві власності на квартиру у розмірі ? за кожним. Проте оскільки сторони фактично досягли згоди щодо поділу автомобілів у такому порядку, як ставилися позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення його та про виділення ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя автомобіля «Lexus» GX 470 вартістю 501 349 грн. та автомобіля «ВАЗ 2121 Нива» вартістю 26 453 грн., а ОСОБА_2 - автомобіля «Mitsubishi L200» вартістю 337 501 грн., автомобіля «Opel Vectra» вартістю 127 659 грн.

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом учасникам судового процесу було роз'яснено їхні обов'язки щодо подання доказів, наслідки вчинення й не вчинення процесуальних дій, передбачені ст.131 ЦПК України, надавався час для подання доказів у справі.

Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстрації цього права. Проте у порушення вищенаведених норм законодавства суду не надано законних та допустимих доказів чи виникло у ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1106 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селі Пухівка по вул. П.Мирного, яка включена позивачем у перелік спільного майна подружжя. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині поділу земельної ділянки між сторонами, як спільного майна подружжя.

Крім того, позивачем ставляться також і вимоги про визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності у порядку поділу майна подружжя на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва житлового будинку (200 кв.м.) з господарськими спорудами, який був збудований, але не введений в експлуатацію та на земельну ділянку загальною площею 0,172 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - вартістю 2 252 914 грн.

Проте, як зазначила відповідач, за даною адресою а ні земельної ділянки а ні іншого майна сторони не мають, будинок дійсно сторонами будувався, але за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_2.

Позивачем у цій частині позовні вимоги не уточнювалися та не вносилися відповідні зміни, а також суду не надано інших доказів розташування спірної земельної ділянки (державного акта на право власності на землю, рішення сільської ради) саме за адресою АДРЕСА_3. Відсутність у ОСОБА_2 земельної ділянки за вказаною адресою підтверджується й листом сільського голови М.Г. Труби від 13 серпня 2014 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва.

Проте, ставлячи вимоги про визнання права власності на відповідні матеріали та обладнання, позивачем не поіменовано та не зазначено чітко ці матеріали та обладнання, жодних допустимих доказів щодо використаних матеріалів та обладнання при будівництві будинку суду також не надано, в той час як визнаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (поіменувати) ці матеріали чи обладнання.

Суду надано лише фотокопії технічного паспорта, декларації про готовність до експлуатації об'єкта та повідомлення про початок виконання будівельних робіт, які не є доказами набуття права власності та не визначають матеріалів й обладнання, використаних при будівництві.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_2 права власності у порядку поділу майна подружжя на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва житлового будинку (200 кв.м.) з господарськими спорудами, що був збудований але не введений в експлуатацію за адресою АДРЕСА_2.

З огляду на вищенаведені положення законодавства суд вважає необґрунтованими й вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Пухівка, Броварського району Київської області розташованого на земельній ділянці площею 0,0917 га (кадастровий номер НОМЕР_7) - вартістю 264 771 грн., оскільки позивачем також не надано суду належних та допустимих доказів законності будівництва будинку та щодо використаних матеріалів та обладнання, не поіменовано та не зазначено чітко ці матеріали та обладнання.

Підлягають відхиленню й позовні вимоги в частині виділення ОСОБА_2 напівпричіпа НОМЕР_6 та квадроцикла у зв'язку з їх недоведеністю.

За таких обставин, враховуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 212 - 216 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, вартістю 877 991,00 грн.; автомобіль НОМЕР_1 вартістю 501 349 грн., автомобіль НОМЕР_2 вартістю 337 501 грн., автомобіль НОМЕР_3 вартістю 127 659 грн., автомобіль «ВАЗ 2121 Нива» державний номерний знак НОМЕР_4 вартістю 26 453 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_1 у власність автомобіль НОМЕР_1 вартістю 501 349 грн. та автомобіль «ВАЗ 2121 Нива» державний номерний знак НОМЕР_4 вартістю 26 453 грн.

У порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_5 вартістю 337 501 грн., автомобіль НОМЕР_3 вартістю 127 659 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя О.М. Пухна