У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання частково недійсним договору споживчого кредиту,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 31 жовтня 2006 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), укладений договір № 253, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 10 500 євро для здійснення оплати за автомобіль марки «Skoda Fabia» зі сплатою 11 % річних строком до 31 жовтня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

31 жовтня 2006 року сторони уклали договір застави, предметом якого є транспортний засіб марки «Skoda Fabia Classik» 1.2, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

Просив визнати недійсним договір споживчого кредиту від 30 жовтня 2006 року № 253 у частині обов'язку позичальника сплати відсотків річних та ч. 2 п. 1.6 Договору за відсутності в договорі графіку платежів, яким встановлюється сукупна вартість кредиту, строковість сплати та суми щомісячних платежів, сплати суми відсотків за користування кредитом та інших послуг у грошовому виразі у валюті платежу; визнати недійсним договір застави від 31 жовтня 2006 року у частині п. 3.1.5 ч. 2; стягнути завдані збитки у розмірі 2 050 грн 07 коп. сплачених відсотків, що договором від 31 жовтня 2006 року № 253 не передбачені.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 28 травня 2014 року позов задоволено частково. Визнано частково недійсним договір споживчого кредиту від 31 жовтня 2006 року № 253, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та

ОСОБА_2, у частині обов'язку позичальника сплати відсотків річних та ч. 2 п. 1.6 Договору за відсутності в договорі графіку платежів, яким встановлюється сукупна вартість кредиту, строковість сплати та суми щомісячних платежів, сплати суми відсотків за користування кредитом та інших послуг в грошовому виразі у валюті платежу. Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2

1 948,43 євро зайво сплачених коштів з оплати відсотків річних. У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10 грудня

2014 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 28 травня 2014 року у частині визнання недійсним договору споживчого кредиту та стягнення зайво сплачених коштів з оплати відсотків річних скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у цій частині позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, а саме відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки при укладенні оскаржуваного договору сторони погодили його умови, позивач засвідчив, що надана йому банком інформація є повною, доступною і достовірною, що підтвердив своїм підписом; порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не доведено.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та його представнику - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання частково недійсним договору споживчого кредиту.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік