У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П., Джуги С.Д.

при секретарі - Чейпеш С.І.

з участю - державного виконавця Плиски А.С., Навроцького В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року справу за поданням головного державного виконавця державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Плиски А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, -

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівнику підприємства Закарпатського фонду підтримки підприємництва «ТЕС Фонд» «Ужгородський Бізнес-Інкубатор» громадянину ОСОБА_1, на період існування заборгованості за виконавчим документом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що органи державної виконавчої служби вживали необхідні дії для стягнення заборгованості з підприємства «Ужгородський бізнес Інкубатор», а також про вилучення, опис, оцінку, реалізацію майна підприємства. Виконавцем не доведено необхідності обмеження його у праві виїзду за кордон.

Крім того, рішення було частково виконано боржником у добровільному порядку. У період з липня по листопад 2013 року боржником було сплачено 60 000,00 грн. Вказує на те, що підприємство могло і надалі погашати заборгованість, однак внаслідок арешту рахунків боржника, підприємство було позбавлено можливості проводити господарську діяльність, пов'язану з передачею приміщень в оренду.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця від 04 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження ВП № 40042990 з примусового виконання наказу № 907/234/13, виданого 26 вересня 2013 року Господарським судом Закарпатської області, про стягнення з Підприємства Закарпатського фонду підтримки підприємництва «ТЕС Фонд «Ужгородський Бізнес-Інкубатор» на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради 320 000,00 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 27 січня 2004 року № 498/о (а.с. 5).

Згідно з реєстром рекомендованих листів МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, переданих у Головпоштамт м.Ужгорода 07 жовтня 2013 року, зазначена постанова була надіслана боржнику (а.с. 40-41).

Постановою головного державного виконавця від 01 листопада 2013 року було накладено арешт на все майно боржника, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. 8 Березня, 46 у межах суми звернення стягнення 320 000,00 грн. та накладено заборону здійснювати відчуження майна, що належить боржнику, а постановою від 05 грудня 2013 року - накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника та належать йому (а.с. 6, 8).

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем була отримана інформація з державної податкової служби щодо номерів рахунків відкритих боржником у банках та інших фінансових установах, з реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ Закарпатської області щодо належного боржнику майна, управління держземагенства в Ужгородському районі щодо зареєстрованих за боржником земельних ділянок на території м.Ужгорода та Ужгородського району, АІС «Автомобіль» щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області щодо облікованої з боржником сільськогосподарської техніки(а.с. 7, 9-12).

Задовольняючи клопотання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надсилались виклики боржнику ОСОБА_1, однак останній в органи ДВС не з'являвся; станом на 07 липня 2014 року рішення суду виконано не було, хоча державним виконавцем було вжито всіх передбачених законодавством України заходів з його примусового виконання; в матеріалах справи наявні письмові докази, що підтверджують факт ухиляння ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, відомості про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та строки його добровільного виконання.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе у порядку, визначеному ст.377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

Як зазначив Верховний Суд України, аналізуючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та копій матеріалів виконавчого провадження, надісланих на вимогу апеляційного суду під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, боржником у строк наданий для самостійного виконання судового рішення, було сплачено до місцевого бюджету кошти у розмірі 10 000,00 грн.

В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем були підготовлені платіжні вимоги на списання коштів з банківських рахунків боржника, в результаті чого до місцевого бюджету в рахунок погашення боргу були перераховані кошти у розмірі 26 340,70 грн.

Згідно повідомлення Департаменту міського господарства грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн. були перераховані боржником безпосередньо до місцевого бюджету у рахунок погашення боргу згідно виконавчого документа.

У відповідь на запит державного виконавця № 18-715/14 від 19 травня 2014 року, боржником були надані копії балансу та опису основних засобів підприємства «Ужгородський Бізнес-Інкубатор» (а.с. 42, 47).

У поясненнях, наданих боржником 23 липня 2014 року, зазначено, що підприємством у добровільному порядку у період з липня по листопад 2013 року було погашено заборгованість у розмірі орієнтовно 60 000,00 грн., отриманих від провадження боржником основної господарської діяльності.

Боржник мав намір і надалі погашати заборгованість, однак внаслідок арешту рахунків підприємства були заблоковані розрахунки за комунальні послуги, без яких продовження господарської діяльності є неможливим (а.с. 48).

Враховуючи наведене, вбачається, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання ним своїх боргових зобов'язань. Натомість матеріалами справи підтверджено факт часткового виконання ОСОБА_1 рішення господарського суду Закарпатської області від 30 травня 2013 року та його намір повністю виконати зазначене рішення.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.307, ст.ст.312, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року - скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Плиски А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

с у д д і :

Кемінь М.П.Боднар О.В.Джуга С.Д.