Справа № 740/826/15
Провадження № 2/740/344/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 травня 2015 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі Гришкевич В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання кредитного договору недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про припинення договору поруки,
Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 заявлені вимоги про визнання недійсним вищезазначеного договору про надання кредиту від 27 квітня 2007 року з посиланням на те, що кредит наданий на споживчі потреби, у договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту, не зазначені умови згідно ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", які є обов"язковими, графік погашення є незрозумілим і не є коректним, конкретна, стала процентна ставка не визначена, відсутня інформація від банку про зарахування сплачених коштів, наявний дисбаланс у розподілі банком зарахованих коштів, пеня нарахована із врахуванням різних розмірів процентів і по тілу кредиту і процентам, умови кредитного договору є несправедливими і суперечать принципу добросовісності.
В запереченнях на зутрічну позовну заяву ПАТ "УкрСиббанк" просить відмовити у її задоволенні з посиланням на те, що укладення спірного договору да додаткових угод до нього відповідало волі ОСОБА_1, умови зміни процентної ставки, нарахування пені та проведення розрахунків чітко регламентовані у договорі, ОСОБА_1 пропущений строк позовної давності.
Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлені вимоги про припинення договору поруки від 27 квітня 2007 року, укладеного на забезпечення виконання вищезазначеного договору про надання кредиту, з посиланням на те, що не підписувала Додаткову угоду №1 від 10 лютого 2009 року щодо збільшення терміну поверненян кредиту, повідомлення про збільшення даного терміну щодо неї відсутні, у наданих розархунках банку зазначені різні проценти за користування кредитом -13%, 26%, тобто банк за власним розсудом змінював процентну ставку, позовна давність щодо вимог до 06 лютого 2012 року сплинула.
В запереченнях на зутрічну позовну заяву ПАТ "УкрСиббанк" просить відмовити у її задоволенні з посиланням на те, що ОСОБА_2 намагається ухилитись від виконання зобов"язань по договору поруки, обраний захист не відповідає вимогам ст.16 ЦК України із врахуванням правової позиції Верховного суду України від 21 травня 2012 року по справі №6-69цс11.
Представник позивача за первісним позовом Федотова Х.Ю. в судове засідання на 29 травня 2015 року не з"явилась, відповідно до клопотання від 12 березня 2015 року підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі за первісним позовом та їх представник адвокат Гринь Л.В. в судове засідання на 29 травня 2015 року не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України, згідно якої вручення судової повістки 21 травня 2015 року представникові відповідачів, вважається врученням повістки і самим відповідачам, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. Відповідно до заяви представника відповідачів адвоката Гринь Л.В. від 29 травня 2015 року договір між останньою та відповідачами за первісним позовом про надання правової допомоги розірваний з 29 травня 2015 року. За таких обставин, враховуючи, що розгляд справи по суті в попередніх судових засіданнях до 29 травня 2015 року не розпочатий, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача за первісним позовом згідно письмової заяви не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Клопотання сторін про призначення судових експертиз відсутні.
Фіксування судового процесу 29 травня 2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється.
Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.
Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.ст.526, 553, 554, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; договір є обов'язковим для виконання сторонами; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.
Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 заявлені вимоги про визнання недійсним договору про надання кредиту з підстав відсутності детального розпису загальної вартості кредиту, не зазначення умов згідно ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", які є обов"язковими, незрозумілості графіку погашення, відсутності сталої процентної ставки, відсутності інформації від банку про зарахування сплачених коштів, наявного дисбалансу у розподілі банком зарахованих коштів, нарахуванні пені із врахуванням різних розмірів процентів і по тілу кредиту і процентам, несправедливості умови кредитного договору.
Положеннями ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору. Приписами ст.18 даного Закону встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Для кваліфікації умов договору, як несправедливих, необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві; у випадку визнання окремого положення договору несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір, тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним в цілому. Положення ст.18 даного Закону щодо необхідності доведеності порушення прав споживача узгоджується з положеннями та вимогами норм цивільного і цивільно-процесуального права.
Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлені вимоги про припинення договору поруки від 27 квітня 2007 року з підстав непідписання нею Додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року щодо збільшення терміну поверненян кредиту, відсутності повідомлення про збільшення даного терміну, зазначення у розархунках банку різних процентів за користування кредитом, спливу позовної давності щодо вимог до 06 лютого 2012 року.
Як зазначено вище вищезазначений договір про надання кредиту забезпечений порукою ОСОБА_2 згідно договору поруки від 27 квітня 2007 року, відповідно до якого остання зобов'язалась перед кредитором солідарно відповідати з боржником за порушення його зобов'язання за договором про надання кредиту.
Приписами ч.1 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Докази на підтвердження непідписання ОСОБА_2 Додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року щодо збільшення терміну поверненян кредиту, відсутності повідомлення про збільшення даного терміну, збільшення відповідальності поручителя матеріали справи не містять, доказування не може грунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року.
Згідно п.3.1. договору поруки від 27 квітня 2007 року договір поруки діє до повного припинення всіх зобов"язань за договором про надання кредиту, тобто у договорі не встановлений строк, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст.252 ЦК України, що є підставою для застосування норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
На вимоги ПАТ "УкрСибБанк" від 12 листопада 2014 року щодо погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не реагують. У зв'язку з порушенням боржниками виконання зобов'язання за договором про надання кредиту банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов договору про надання кредиту використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за договором, надіславши 12 листопада 2014 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Таким чином, пред"явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, позивач за первісним позовом, як кредитор, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, що було здійснене ПАТ "УкрСиббанк" 06 лютого 2015 року, у зв"язку з чим строки пред"явлення вимоги відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України позивачем за первісним позовом дотримані. Із врахуванням викладеного підстави для припинення договору поруки в судовому засіданні не встановлені. Також судом враховується правова позиція Верховного суду України від 21 травня 2012 року по справі №6-69цс11, відповідно до якої у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст.559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) право поручителів підлягають захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч.1 ст 559 цього Кодексу, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.
Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Із врахуванням умов договору про надання кредиту щодо окремих самостійних зобов"язань, які деталізують обов"язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов"язку, останньої проплати боргу по договору про надання кредиту ОСОБА_1 30 травня 2014 року, використаня права банку щодо дострокового стягнення із позичальника та поручителя заборгованості за договором шляхом надіслання 12 листопада 2014 року претензії-повідомлення (вимоги) про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежі, пред"явлення позову 06 лютого 2015 року,-наявні підстави для висновку про дотримання ПАТ "УкрСиббанк"строку позовної давності, у зв"язку з чим заява ОСОБА_2 та представника відповідачів за первісним позовом про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 24 вересня 2014 року по справі № 6-145цс14- грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Із врахуванням викладеного та правомірності надання кредиту в іноземній валюті (наявності у ПАТ "УкрСиббанк" ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями), заборгованість за договором в іноземній валюті (доларах США) підлягає стягненню із відповідачів в солідарному порядку на користь позивача за первісним позовом, що відповідає вимогам ст.533 ЦК України.
Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі по 917 грн. 90 коп підлягає стягненню з кожного відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.
Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.
Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Первісний позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором-задовольнити повністю.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання кредитного договору недійсним-відмовити повністю.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про припинення договору поруки-відмовити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судовий збір у розмірі по 917 (дев"ятсот сімнадцять) грн. 90 коп з кожного.
Направити відповідачам рекомендованим листом із повідомленням копії заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя В.П. Олійник .