Справа № 136/147/15-ц Провадження № 22-ц/772/1711/2015Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 27Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Чорного В.І.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта Банк» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року позивач звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.01.2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №004-01531-110114 на суму 100 000 грн. строком на 370 днів, по 16.01.2015 року включно, і того ж дня, на виконання умов договору, вона внесла кошти в сумі 100 000 грн. на вкладний рахунок банку. По збігу зазначеного строку, вона особисто звернулась до відповідача з вимогою про повернення належних їй грошових коштів та процентів за договором, проте банк всупереч взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу в добровільному порядку кошти їй не повернув, чим було порушеноїї права, а тому просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь кошти в сумі 121 894 грн., з яких 100 000 грн. - банківський (депозитний) вклад; 21 794 грн. - проценти за вкладом та 100 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.03.2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 121 894 грн..

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому робиться посилання на допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що неповернення банком коштів за договором банківського вкладу, по закінченню строку його дії, призвело до порушення прав позивача щодо розпорядження належними їй грошовими коштами.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.01.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №004-01531-110114, на суму 100 000 грн. строком до 16.01.2015 року (включно), під процентну ставку 21,5 % річних.

Відповідно до умов п. 1.2. та п. 1.8 договору, позивачем було перераховано на вкладний рахунок банку грошові кошти у сумі 100 000 грн., що підтверджується квитанцією №30647898 від 11.01.2014 року.

Пунктом 1.9 договору передбачено, що нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення Вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_1, відкритий в установі Банку.

Згідно із п. 1.10 вказаного договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п. 1.3. даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_1, відкритий в установі Банку.

Судом встановлено, що по закінченню строку дії договору банківського вкладу (депозиту), ОСОБА_2 звернулась до банку із вимогою про повернення належних їй грошових коштів та процентів за цим договором, проте відповідач у добровільному порядку умови договору не виконав і кошти не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частинами 1 та 5 ст. 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Отже, сума вкладу становить 100 000 грн., розмір нарахованих процентів згідно розрахунку за договором банківського вкладу від 11.01.2014 року складає - 21 794 грн. (100 000 / 100% * 21.5% / 365 * 370 = 21 794).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо обґрунтованості позову та стягнення з ПАТ «Дельта Банк» коштів за договором банківського вкладу, оскільки відповідачем були істотно порушені права позивача та зобов'язання за вказаним договором.

Викладене в апеляційній скарзі твердження про відсутність конфлікту інтересів сторін та порушень прав позивача, яке обгрунтовується запровадженням в банку тимчасової адміністрації, на увагу не заслуговує, оскільки дана обставина не є підставою для відмови в позові, а також безпідставним є посилання на невірно обраний спосіб захисту прав позивача і що правовідносини між сторонами регулюються договором банківського рахунку, оскільки між сторонами було укладено саме договір банківського вкладу і відповідачем не доведено факт зарахування належних позивачку коштів на її поточний рахунок.

Крім того, не спростовують висновок суду посилання на неналежне повідомлення відповідача про судове засідання, яке відбулось 13.03.2015 року та не ухвалення судом заочного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: