Справа № 585/1182/15-ц
Номер провадження 2/585/496/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді - Кондратенко Л.П.

при секретарі - Петренко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» про визнання дій протиправними, покладення зобов'язання по звільненню з роботи та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 23.09.1999 року працював на різних посадах у Приватному акціонерному товаристві з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна кераміка» (далі ПрАТ «СБК»). Наказом № 61-ОС від 01.08.2014 року він був звільнений з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (за прогул). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2015 року у справі № 585/3387/14-ц частково задоволені його позовні вимоги, а саме: визнано незаконним і скасовано наказ № 61-ОС від 01.08.2014 року «Про звільнення» та поновлено на посаді директора представництва відділу розподільчої та складської логістики. Стягнуто з ПрАР «СБК» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.05.2014 року по 03.02.2015 року в сумі 10286, 58 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18.03.2015 року дане рішення суду залишено без змін. 07.04.2015 року він подав адміністрації ПрАТ «СБК» заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 14.04.2015 року у зв'язку з порушеннями норм трудового законодавства (ч.3 ст. 38 КЗпП України), а саме: у зв'язку з порушеннями порядку зміни системи оплати праці. 17.04.2015 року він отримав від ПрАТ «СБК» лист від 14.04.2015 року, яким йому відмовлено у звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України через відсутність підстав . Вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки має всі належні правові підстави для реалізації свого права на звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Рішеннями Роменського міськрайонного суду від 17.03.2014 року у справі № 585/3622/13-ц він був поновлений на роботі на посаді директора представництва відділу розподільчої та складської логістики департаменту продажів ПрАТ «СБК». На момент його першого звільнення його заробітна плата складалась з посадового окладу - 8012 грн. та премії. У ході судового розгляду справи №585/3387/14-ц йому стало відомо, що відповідач незаконно зменшив його посадовий оклад до 1219 грн. Відповідач усупереч вимогам ст. 103, ч.3 ст. 32 КЗпП України не попередив його за два місяці до зменшення його посадового окладу. Крім того відсутній двомісячний строк між введенням в дію нових розмірів оплати праці і прийняттям рішення про зміну розмірів оплати праці, підстав для прийняття такого рішення не було, оскільки зміни системи оплати праці на ПрАТ «СБК» у 2014 році не відбувалося. При поновленні його на роботі по першому звільненню розрахунок його заробітної плати за час вимушеного прогулу проводився, виходячи з посадового окладу 8012 грн. Вважає, що внаслідок поновлення його на роботі рішенням суду від 17.03.2014 року відбулося фактичне повернення його до того трудового договору, який існував на момент незаконного звільнення. А тому зменшення розміру його посадового окладу є незаконним.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задоволити, підтвердив обставини, викладені в позові. Суду пояснив, що основною причиною, по якій адміністрація зобов'язана його звільнити за ч.3 ст. 38 КЗпП України, є порушення зміни системи оплати праці відносно нього. Так, адміністрація підприємства повинна була за два місяці до застосування відносно нього нового посадового окладу повідомити його про це, що не було зроблено. Про введення нового штатного розпису та зменшення його посадового окладу до 1219 грн. він дізнався у грудні місяці 2014 року під час розгляду справи № 585/3387/14-ц, а застосовувати відносно нього новий розмір посадового окладу почали у квітні 2014 року, тобто без попередження у визначений законом строк. Такими діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тяжких моральних стражданнях через незаконні попередні звільнення з роботи, постійні погрози чергового звільнення.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, суду пояснила, що основною причиною його звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України вважає порушення відповідачем порядку зміни системи оплати праці позивача, оскільки він не був повідомлений за два місяці до дня застосування відносно нього нового посадового окладу. Посада, яку обіймав позивач , відноситься до керівних. Але оклад йому встановлено у розмірі 1219 грн. (мінімальна заробітна плата + 11 грн.), що є абсурдним.

Представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Суду пояснила, що адміністрація ПрАТ «СБК» правомірно відмовила у звільненні ОСОБА_1 за ч. 3 ст.38 КЗпП України, оскільки порушень зміни системи оплати праці не було допущено. На момент внесення змін у штатний розпис ОСОБА_1 не працював, тому адміністрація і не попереджала його за два місяці до внесення таких змін. Після поновлення його на роботі на підставі рішення суду від 17.03.2014 року останній 18.03.2014 року до роботи не приступав і направив заяву про те, що перебуває на лікарняному, на підприємстві з'явився лише 14 липня 2014 року. В цей же день був ознайомлений з наказом про поновлення його на роботі, новим посадовими обов'язками та з новим штатним розписом.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши докази, їх належність, допустимість, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач працює на посаді директора представництва відділу розподільчої та складської логістики департаменту продажів ПрАТ «СБК».

Наказом №52-ОС від 30.08.2013 року він був звільнений з роботи на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України ( у зв'язку з втратою довір'я).

Згідно штатного розпису ПрАТ «СБК» від 31 січня 2013 року посадовий оклад позивача на момент його звільнення становив 8012 грн.

31 січня 2014 року генеральним директором ПрАТ «СБК» Пилипенко С.В. був виданий наказ № 11-ОС про введення в дію з 01.02.2014 року штатного розпису Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» зі штатом 69, 5 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 741 450, 47 грн. (а.с.33).

Згідно даного наказу 1 лютого 2014 року був затверджений та введений в дію новий штатний розпис ПрАТ «СБК», відповідно до якого посадовий оклад директора представництва відділу розподільчої та складської логістики департаменту продажів ПрАТ «СБК» встановлений у розмірі 1219 грн. Указана обставина визнана сторонами в судовому засіданні.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2014 року (справа №585/3622/13-ц) позивач ОСОБА_1 був поновлений на посаді директора представництва відділу розподільчої та складської логістики департаменту продажів ПрАТ «СБК» (а.с.8-10).

На момент поновлення ОСОБА_1 на роботі на підприємстві діяв новий штатний розпис.

З 18 березня 2014 року по 29 травня 2014 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному. Указана обставина встановлена рішенням Роменського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року.(а.с.16-20).

14.07.2014 року ПрАТ «СБК» складено акт фіксації події, згідно якого ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про поновлення на роботі, наказом №11-ОС «Про введення в дію нового штатного розпису» від 31.01.2014 року штатним розписом, посадовою інструкцією та відмовився ставити підпис про ознайомлення з наказом «Про введення в дію нового штатного розпису» та штатним розписом. (а.с.59)

24.07.2014 року ОСОБА_1 направив генеральному директору ПрАТ «СБК» Пилипенку С.В. заяву про звільнення його з 11 серпня 2014 року за власним бажанням за ч.2 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням умов трудового договору та законодавства про працю (приміром, порушення ст. 115 КЗпП України щодо строків виплати , зміною істотних умов праці (зміна посадових обов'язків) без попередження за два місяці; незабезпеченням належних умов праці тощо) (а.с.72).

Наказом ПрАТ «СБК» №61-ОС від 01.08.2014 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (за прогул).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2015 року у справі № 585/3387/14-ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18.03.2015 року, частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, а саме: визнано незаконним і скасовано наказ ПрАТ «СБК» №61-ОС від 01.08.2014 року «Про звільнення» та останнього поновлено на посаді директора представника відділу розподільчої та складської логістики, стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.05.2014 року по 03.02.2015 року у сумі 10286, 58 грн. Розрахунок середнього заробітку проведений з посадового окладу у розмірі 1219 грн. (а.с.16-20).

19.03.2015 року позивач був ознайомлений з наказом про поновлення на роботі.

06.04.2015 року ОСОБА_1 направив на адресу генерального директора ПрАТ «СБК» Пилипенка С.В. заяву про звільнення його з роботи 14 квітня 2015 року за власним бажанням згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням порядку зміни системи оплати праці (а.с.21,22).

06.04.2015 року ОСОБА_1 направив також на адресу генерального директора ПрАТ «СБК» оригінал трудової книжки НОМЕР_1.для внесення відповідних записів та для оплати двох листків непрацездатності АГШ№ 016115, АГШ № 016136 про перебування на лікарняному з 19.03.2015 року по 27.03.2015 року та з 28.03.2015 року по 06.04.2015 року (а.с.23,24).

Листом вихідним №148/15-ю від 14.04.2015 року ПрАТ «СБК» відмовило ОСОБА_1 у звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з відсутністю правових підстав для такого звільнення (а.с.29).

27 квітня 2015 року ОСОБА_1 направив на адресу генерального директора ПрАТ «СБК» лист, в якому повідомив про те, що вважає себе звільненим з роботи з 14.04.2014 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України відповідно до заяви від 06.04.2015 року. Указаним листом ОСОБА_1 направив також для оплати листок непрацездатності АГШ№ 953614 про перебування його на лікарняному з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року (а.с.53, 54).

Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до ч.3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Аналіз зібраних у справі доказів дають підстави суду зробити висновок про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Даного висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судовим розглядом справи встановлено , що на момент прийняття рішення та введення в дію нового штатного розпису позивач не працював на ПрАТ «СБК», а тому відсутній обов'язок адміністрації повідомити його про це за два місяці, так як відповідно до ч.3 ст. 32, ст. 103 КЗпП України це стосується працівників, тобто осіб, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами , установами, організаціями.

Не ґрунтується на вимогах трудового законодавства і доводи позивача та його представника щодо того, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 17.03.2014 року (справа 585/3622/13-ц) він був поновлений на роботі, тобто повинне відбутися фактичне повернення його до того договору, який існував на момент незаконного звільнення, оскільки він був поновлений на посаді директора представництва відділу розподільчої та складської логістики ПрАТ «СБК», посадовий оклад якого на момент поновлення становив 1219 грн.

Правомірність нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до штатного розпису від 01.02.2014 року перевірялась апеляційним судом Сумської області при перегляді рішення Роменського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року. З ухвали апеляційного суду Сумської області від 18.03.2015 року вбачається. що посилання позивача про те, що його посадовий оклад було відповідачем безпідставно зменшено до 1219 грн. є необґрунтованими, оскільки вказаний оклад було встановлено новим штатним розписом ПрАТ «СБК».

На думку суду, не заслуговують на увагу і доводи позивача та його представника про те, що адміністрація ПрАТ «СБК» зобов'язана була повідомити його про зміну його посадового окладу за два місяці до застосування нового посадового окладу відносно нього, оскільки трудовим законодавством це не передбачено.

Враховуючи викладене та керуючись 10, 11, 209, 212-214, 218 ЦПК України, ч.3 ст. 32, ч.3 ст. 38, ст. 103 КЗпП України, ч.3 ст. 64 Господарського кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» про визнання дій протиправними, покладення зобов'язання по звільненню з роботи та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя підпис...

Копія вірна

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Л. П. Кондратенко