У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,-

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про проведення перерахунку оплати за послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про проведення перерахунку оплати за період фактичного ненадання послуг з водопостачання з 16 квітня 2011 року по 27 лютого 2013 року та зарахувати проведену в цей період оплату в якості авансового платежу за послуги на його особовий рахунок НОМЕР_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відсутні відомості про те, що сам позивач або його мати зверталися з відповідною завою до виконавця послуг про тимчасову відсутність ОСОБА_2 в квартирі за вказаний ним період для вирішення питання про несплату вартості послуг за цей період. Мати позивача сплачувала послуги за постачання холодної води та водовідведення в повному обсязі.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв.

Згідно п. 21 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно п. п. 1. п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім᾽ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Установлено, що ні відповідач, ні його мати не зверталися із відповідною заявою до відповідача, сам по собі факт не проживання позивача в будинку не може бути належною підставою для задоволення позовних вимог.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун