Справа № 656/660/14-ц
Номер провадження 2/656/4/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року Іванівський районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Кидрук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка, Херсонської області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосеменівське» в с. Новосеменівка, Іванівського району, Херсонської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 звернулися до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосеменівське» (далі СВК «Новосеменівське») в с. Новосеменівка, Іванівського району, Херсонської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок, посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення та уклали з відповідачем договори оренди земельних ділянок. Право власності на земельні ділянки належить позивачам на підставі державних актів на право приватної власності, всі земельні ділянки знаходяться на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області та передані відповідачу в оренду строком на 5 років.Відповідач на підставі п. 9 договорів оренди земельних ділянок зобовязався сплачувати позивачам щорічно орендну плату у грошовій або натуральній формі у розмірі 2 % чи 3 % від грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки. На момент укладання договорів оренди земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельних ділянок становила: 100621,00 грн., 122 755,00грн. та 215 558,00 грн., відповідно орендна плата складала: 2 012,42 грн., 3 683,00 грн. та 6 467,00 грн. За 2011 рік позивачам в якості орендної плати було видано сільськогосподарську продукцію з розрахунку вартості:1 т пшениці (VI клас) 1 500,00 грн., 1 т ячменю (III клас) 1 500,00 грн.,в той час як ринкова ціна продукції була нижчою 1400,00 грн. за тонну ячменю та 1 200,00 - 1 300,00 грн. за тонну пшениці. За 2012 рік позивачам в якості орендної плати було видано сільськогосподарську продукцію з розрахунку вартості:1 т пшениці (VI клас) 2 000,00 грн.,1 т ячменю (III клас) 2 000,00 грн.,в той час як ринкова ціна продукції була нижчою 1 950,00 грн. за тонну ячменю та 1750,00 грн. за тонну пшениці. За 2013 рік позивачам в якості орендної плати було видано сільськогосподарську продукцію з розрахунку вартості: 1 т пшениці (VI клас) 1 700,00 грн., 1 т ячменю (III клас) 1 700,00 грн.,в той час як ринкова ціна продукції була нижчою 1500,00 грн. за тонну ячменю та 1 350,00 грн. за тонну пшениці. Отже, відповідач сплачував орендну плату в натуральній формі шляхом реалізації позивачам сільськогосподарської продукції по завищеним цінам, фактично не доплачував орендну плату та виплачував її в меншому розмірі, ніж це визначено договорами оренди земельних ділянок, реалізовував позивачам продукцію, яка не відповідала якості заявленого класу, що також свідчить про безпідставне завищення ціни реалізації.

Крім цього, відповідач систематично порушував строки виплати орендної плати, встановлені п. 11 договорів оренди земельних ділянок, не виконував п. 14 договорів оренди земельних ділянок, де зазначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення. Пеня позивачам жодного разу не нараховувалась та не виплачувалась.

Прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою та виплата її в неповному обсязі є невиконанням обовязків відповідачем, передбачених договорами оренди земельних ділянок.

Договорами оренди земельних ділянок визначено виплату орендної плати в строк з 1 серпня по 30 листопада поточного року, порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є порушенням ст. 526 ЦК України та відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок.

В звязку з порушенням строків та обсягів сплати орендної плати позивачі були позбавлені можливості отримання матеріальних благ, на які вони розраховували при укладені договорів оренди земельних ділянок.

Відповідач систематично порушував права позивачів та ігнорував звернення позивачів щодо вирішення цього спору про дотримання їх прав, як орендодавців земельних ділянок, у позасудовому порядку.

Просили суд розірвати договори оренди земельних ділянок, укладені ними з відповідачем та стягнути з відповідача на користь кожного судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалами Іванівського районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року були

залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_18 та ОСОБА_14 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосеменівське» про розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с.22-23 т. 3).

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2015 року були залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосеменівське» про розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с.97 т. 3).

27 листопада 2014 року позивачі доповнили свої позовні вимоги тим, що відповідач неналежно здійснював агротехнічні заходи, внаслідок чого стан родючості орендованих земельних ділянок значно погіршився та підтверджується висновком Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» Херсонська філія ДУ «Держгрунтоохорона».

Дострокове розірвання договору оренди землі на вимогу однієї із сторін за рішенням суду можливе в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» (в даному випадку - недотримання відповідачем екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; несвоєчасне внесення відповідачем орендної плати) та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.

У п. 31 договорів оренди земельних ділянок передбачено обовязок орендаря (відповідача) дотримувати режиму природоохоронного використання землі.

Несвоєчасна та виплата не в повному обсязі орендної плати також є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки за змістом статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати в установленому розмірі. На підставі пунктів "г" статті 141 та пунктів "б" статті 143 ЗК України, якщо земельна ділянка використовується у спосіб, який суперечить екологічним вимогам, суди, керуючись статтею 32 Закону України "Про оренду землі", згідно з якою у разі невиконання умов договору та вимог законодавства договір може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін, мають правові підстави для висновку про припинення права користування земельною ділянкою, а отже, й задоволення вимог про розірвання договору оренди (а.с.205-208 т. 1).

28 січня 2015 року представник позивачів ОСОБА_20 доповнила позовні вимоги тим, що відповідач при визначенні розміру орендної плати за 2012 рік не застосував до показників нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнт 1,756, що призвело до виплати позивачам орендної плати за 2012 рік у меншому розмірі.Так, відповідач за 2012 рік нарахував позивачам орендну плату в розмірі 3 130,00 грн. (з розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки із утриманням 15% ПДФО), але відповідно до законодавства мав сплатити орендну плату в розмірі 5 496,74 грн. з врахуванням коефіцієнту 1,756.Зазначене ґрунтується на положеннях Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 року № 1185, якою внесено зміни до ОСОБА_21 нормативної грошової оцінкиземель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213, а саме: доповнено п. 19-1, згідно з яким показники нормативної грошової оцінки гектара ріллі окремої земельної ділянки, проведеної станом на 1 липня 1995 р., застосовуються із коефіцієнтом 1,756. Згідно із п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.Відомості про виплату орендної плати надані відповідачем не відповідають встановленій формі відповідних типових документів; не містять даних точної дати виплати, зазначається лише рік виплати.Пунктом 11 договорів оренди земельних ділянок встановлено, що орендна плата виплачується щорічно у строки з 1 серпня по 30 листопада поточного року.Проте орендна плата виплачувалась відповідачем з порушенням встановлених строків (а.с.53), виплачувалась не в повному обсязі (надаються розрахунки по кожному позивачу за період і 2011-2014 роки) або не виплачувалась взагалі (а.с.18,24,28,126).Також, відповідачем надані документи про підтвердження реалізації позивачам продукції та надання послуг. Проте, дані обставини не можуть свідчити про факт виплати відповідачем орендної плати у натуральній формі оскільки: у п. 9 договорів оренди земельних ділянок зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі в розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки на рік сільськогосподарською продукцією за її собівартістю, але не вище державних закупівельних цін рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем. Номенклатура, кількість та вартість продукції, що поставляється орендарем орендодавцю у рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем та орендарем і є додатком до цього договору. Відповідач реалізовував позивачам продукцію по цінам, які вище її собівартості та вище державних інтервенційних цін, затверджених Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України». Копії угод про узгодження номенклатури, кількості та вартості продукції, що поставлялася відповідачем позивачам у рахунок орендної плати не надано та свідчить про те, що вони не укладались. У наданих відомостях про продаж відповідачем позивачам продукції не зазначено, що продаж продукції здійснюється в рахунок виплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки.Крім того, у п. 11 договорів оренди земельних ділянок зазначено, що передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляються відповідними актами. Копії зазначених актів відповідачем не надано, що може свідчити про те, що продаж продукції оформлено не належним чином та не підтверджує факт продажу у рахунок виплати орендної плати, оскільки про це не зазначено на копіях документів, наданих відповідачем. Те ж саме можна зазначити щодо надання відповідачем послуг. Відповідач не надав документів, які б підтверджували узгодження сторонами істотних умов таких як: обсяг робіт (послуг), їх вартість та інше, а також те, що ці послуги надані у рахунок виплати орендної плати за договорами оренди земельних ділянок і отримані позивачами. Зазначене є порушенням вимог чинного законодавства України (п. 289.1 289 Податкового кодексу України) та систематичним порушенням відповідачем п.п. 9 та 11 договорів оренди земельних ділянок щодо розмірів та строків виплати орендної плати, та на підставі п. 39 даних договорів є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку (а.с.10-17 т.3).

11 лютого 2015 року представник позивачів ОСОБА_20 доповнила свої позовні вимоги тим, що відповідач допустив систематичне порушення п. 9 договорів оренди землі щодо визначення розміру орендної плати за 2012 рік тим, що не застосував до показників нормативної грошової оцінки земельних ділянок коефіцієнту 1,756, що призвело до виплати орендної плати у меншому розмірі, зокрема, відповідач за 2012 рік нарахував орендну плату в розмірі 3 130,00 грн., а мав нарахувати та сплатити позивачам орендну плату в розмірі 5 496,74 грн. Крім того, відповідач не зазначив дати виплати орендної у відповідних відомостях, а докази, надані відповідачем, на а.с.18,24,28,53,126 т.2 свідчать про порушення встановлених у договорі строків виплати орендної плати.

Також, відповідач систематично порушував п. 14 договорів оренди земельних ділянок щодо виплати позивачам пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день построчення у разі невнесення орендної плати у строки визначені даними договорами.

Відповідач систематично порушував умови п.п. 9, 12, 43 договорів оренди земельних ділянок щодо порядку внесення орендної плати у натуральній формі.Так, відповідач щорічно не погоджував шляхом укладення окремих угод (додатків до (договору) номенклатуру, кількість та вартість продукції, що поставляється орендарем орендодавцю у рахунок орендної плати. Тобто, відповідач реалізовував продукцію та надавав послуги по неузгодженим із орендодавцем цінам. Також, відповідач не оформлював передачу продукції та надання послуг у рахунок орендної плати відповідними актами, як зазначено у п.п. 12, 43 договорів оренди землі. В порушення п. 9 договорів оренди земельних ділянок відповідач реалізовував сільськогосподарську продукцію (ячмінь, озиму шеницю) по цінам, які вище її собівартості та вище максимальних державних інтервенційних цін

Відповідач порушив п. 31 договорів оренди земельних ділянок, якими передбачено обовязок орендаря (відповідача) дотримуватися режиму природоохоронного використання землі тим, що його методи використання та засоби обробки орендованої землі призвели до погіршення родючості ґрунтів, що підтверджено висновком Херсонського обласного державного проектно-технологічного центру охорони родючості ґрунтів і якості продукції та є порушенням вимог п. «г» ст.141 та п. «б» ст. 143 Земельного кодексу України.

Заборгованість з орендної плати відповідача перед позивачами складає: ОСОБА_1 - у 2011 році 6 260,00 грн., у 2012 році - 791,60 грн., у 2013 році 3 500,00 грн., у 2014 році 256,00 грн.; ОСОБА_2 - у 2011 році 280,00 грн., у 2012 році 395,80 грн., у 2013 році 0,00 грн., у 2014 році 250 грн.; ОСОБА_3 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 395,80 грн.; у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 5 600,00 грн. (переплата в рахунок погашення заборгованості за 2013 рік); ОСОБА_22 у 2011 році 1 588,60 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 2500 грн., у 2014 році 9 600,00 грн. (переплата в рахунок погашення заборгованості за 2013 рік); ОСОБА_5 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2014 році 4 000,00 грн., у 2014 році 600,00 грн.; ОСОБА_6 у 2011 році 299,30 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 5 500,00 грн.; ОСОБА_7 у 2011 році 1 5880,60 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 4 276,40 грн.; ОСОБА_8 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 5 500,00 грн.; ОСОБА_9 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 5 500,00 грн.; ОСОБА_10 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 3 608,40 грн.; ОСОБА_11 у 2011 році 3 130,00 грн. (переплата); у 2012 році 10,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 5 500,00 грн. (переплата за рахунок погашення заборгованості за 2013 рік); ОСОБА_12 у 2011 році 3 170,00 грн. (переплата), у 2012 році 3 130,00 грн. (переплата), у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 3500,00 грн.; ОСОБА_13 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 5 500,00 грн., у 2014 році 5 500,00 грн.; ОСОБА_15 у 2011 році 3 260,00 грн., у 2012 році 3 251,50 грн., у 2013 році 4 288,00 грн., у 2014 році 2 710,00 грн.; ОСОБА_16 у 2011 році 3 130,00 грн.; у 2012 році 3 130,00 грн.; у 2013 році 172 грн. (переплата); у 2014 році 928,00 грн.; ОСОБА_17 у 2011 році 3 130,00 грн., у 2012 році 3 130,00 грн., у 2013 році 1 790,72 грн., у 2014 році 2 378,80 грн.; ОСОБА_19 у 2011 році 930,00 грн. (переплата), у 2012 році 1 018,50 грн. (переплата), у 2013 році 2 500,00 грн., у 2014 році 2 500 грн. (переплата за погашення боргу за 2013 рік). Просить суд розірвати договори оренди земельних ділянок, які були укладені між позивачами та відповідачем (а.с.35-40 т. 3).

19 листопада 2014 року представник відповідача СВК «Новосеменівське» ОСОБА_23 подав до суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими у звязку з тим, що відповідач повністю сплатив на користь позивачів орендну плату; з боку відповідача відсутні порушення договору (договорів), що могли бути підставою для його (їх) дострокового розірвання; представник позивачів помилково посилається на ринкові ціни для визначення ціни сільськогосподарської продукції, що передається орендодавцям у якості натуроплати за договорами оренди, оскільки умовами договорів не передбачено застосування ринкових цін. Договорами, що укладені між відповідачем та позивачами передбачено, що орендна плата вноситься у натуральній формі сільськогосподарською продукцією за її собівартістю (п. 9).

На виконання умов договору відповідач сплатив орендну плату на користь позивачів. При справлянні орендної плати у натуральній формі, відповідач передав позивачам власну сільськогосподарську продукцію за її собівартістю, як це і визначено договорами оренди землі. Одночасно, зазначені договори оренди не передбачають застосування ринкових цін, а отже вимоги представника позивача, що грунтуються на застосуванні ринкових цін необґрунтовані. Вважає, що відсутні факти систематичної несплати орендної плати, які б могли бути підставою для розірвання договору оренди, а тому просить суд відмовити позивачам у задоволенні їх вимог (а.с.182-183 т. 1).

25 листопада 2014 року представник відповідача подав до суду додаткові письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що представник позивачів не наводить доказів та розрахунків розміру заборгованості з орендної плати, яка (на його думку) має місце. Представник позивачів наводить зазначене твердження разом до усіх договорів і з тексту позовної заяви не можливо зробити висновок: які факти, на думку представника позивачів, свідчать про порушення з боку відповідача за кожним з договорів, у чому полягають такі порушення, чи є такі порушення (за кожним з договорів окремо) підставою для дострокового розірвання договорів, тощо. Стосовно до кожного договору, що укладені окремо з кожним з позивачем, то вимоги позивача про дострокове розірвання договорів оренди також є необґрунтованими, так як аналіз правових норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Як було зазначено відповідач повністю сплатив на користь позивачів орендну плату; з боку відповідача відсутні порушення договору (договорів), що могли бути підставою для його (їх) дострокового розірвання (тобто, відсутні випадки систематичної несплати орендної плати). Також, представник позивачів помилково посилається на ринкові ціни для визначення ціни сільськогосподарської продукції, що передається орендодавцям у якості натуроплати за договорами оренди, оскільки умовами договорів не передбачено застосування ринкових цін. Відносно позивача ОСОБА_2 01 лютого 2013 року Іванівський районний суд виніс рішення у справі № 2111/890/2012 за позовом у справі ОСОБА_2 до СВК «Новосеменівське» про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю), повернення майнового паю, повернення збитків. Предметом розгляду справи було розірвання зазначеного у даному позові договору оренди з підстав систематичного невиконання умов договору оренди, зокрема, виплати орендної плати за період з 2010 по 2012 рік включно. Рішенням суду ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог та є чинним. За таких підстав, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору оренди з мотивів невиконання умов договору оренди відповідачам має бути закрито. Просив суд відмовити позивачам у задоволенні позову.

11 грудня 2014 року представник відповідача подав до суду додаткові заперечення щодо позовних вимог в частині використання земельних ділянок способами, які суперечать екологічним вимогам, посилаючись на те, що твердження позивача про використання земельних ділянок способами, які суперечать екологічним вимогам, не відповідають дійсності, оскільки відповідач вирощує сільськогосподарську продукцію відповідно умов договорів, що укладені між ним та позивачами, земельні ділянки використовуються відповідно до їх цільового призначення. Відповідач вживає заходи щодо захисту земельної ділянки від виснажування, забруднення тощо.Відповідно до укладених між сторонами договорів оренди земельної ділянки та актів прийому-передачі позивачі (орендодавці) надали, а відповідач (орендар) прийняв в строкове платне користування відповідні земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки передані в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до договорів, умовами збереження стану об'єкта оренди (залежно від того чи іншого договору) є, зокрема, дотримання протиерозійної організації території. Обов'язками орендаря, зокрема, є: дотримання режиму природоохоронного використання земель. Відповідач використовує земельні ділянки для вирощування зернових сільськогосподарських культур з додержанням необхідних заходів для збереження родючості ґрунтів, запобігання їх забрудненню тощо, що підтверджується довідками про врожайність зернових культур за період з 2010 до 2014 роки.Представники позивачів не зазначають, які саме дії відповідача та спосіб використання земельних ділянок суперечить екологічним вимогам. Посилання позивача на висновок за результатами аналітичного дослідження ґрунту від 25 листопада 2014 року не доводить заявлені позовні вимоги з огляду на наступне:зміна у якісній характеристиці ґрунтів протягом певного періоду (якщо така зміна має місце) не свідчить про те, що використання землі суперечить екологічним вимогам; висновок містить кількісні показники наявності у ґрунті тих чи інших сполук та елементів, проте не містить висновку щодо невідповідності (або відповідності) стану ґрунту на земельних ділянках державним стандартам якості ґрунтів; висновок базується на недостовірних показниках, а саме: основні характеристики ґрунтів станом на 2010 рік, відсутні посилання на відповідні агрохімічні паспорти або інші дані, що використані для даного дослідження; допущено підміна двох понять, що не є тотожними за чинним законодавством: якість (корисні властивості) ґрунтів та родючість ґрунтів. Надані позивачем докази не доводять зміну корисних властивостей ґрунтів. Між відповідачем та позивачами на підтвердження факту передачі земельних ділянок та згідно до договорів оренди складені акти прийому передачі земельних ділянок.В даних актах якісні характеристики земельних ділянок не зазначені. Агрохімічні паспорти на земельні ділянки позивачі при укладанні договорів оренди відповідачеві не надали. Як передбачено п. 1.2. Порядку ведення агрохімічного паспарту поля, земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11 жовтня 2011 року № 536, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки - документ, що містить дані щодо агрохімічної характеристики ґрунтів і стану їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами. Інших належних документів, які б містили відомості щодо агрохімічних характеристик ґрунтів законодавством не передбачено. У агрохімічних паспортах, що надані представником позивача, містяться відомості щодо середньозважених величин показників стану ґрунту виключно за 2014 рік. Агрохімічні паспорти на земельні ділянки, які б містили відомості щодо показників стану ґрунтів на момент укладання договорів оренди та передачі відповідних земельних ділянок відповідачем - відсутні. Таким чином, відсутні належні (допустимі) документи, які б містили показники, на підставі яких можна було б дійти висновку про зміну характеристик ґрунтів протягом дії спірних договорів оренди, наявні виключно показники станом на 2014 рік. Що стосується характеристик ґрунтів у 2010 році, що зазначені у висновку, то незрозуміло які показники та з яких джерел узяті відомості для складання порівняльної характеристики, оскільки, агрохімічні паспорти станом на 2010 рік відсутні, а згідно з наявних у відповідача довідок - агрохімічні дослідження окремих (спірних) земельних ділянок у 2010 році не проводилися. Було проведено лише дослідження земельного масиву Новосеменівської сільської ради в цілому. Що стосується наданих позивачем документів щодо зміни агрохімічних характеристик (які на думку представника позивачів мали місце), то зміна корисних властивостей ґрунтів не є погіршенням родючості ґрунтів і погіршення корисних властивостей ґрунтів (у випадку, якщо таке погіршення мало місце) є підставою (згідно чинного законодавства та умов договорів) для відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами, проте не є підставою для дострокового розірвання договорів. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач здійснює свою діяльність з порушенням вимог чинного законодавства та умов договорів оренди земельних ділянок та/або допустив погіршення стану родючості землі. Окрім того, відповідно наданої до суду відповідачем довідки протягом 2011-2014 років врожайність зернових культур на земельних ділянках, що орендує відповідач, зросла, що також спростовує твердження про порушення стану родючості на спірних земельних ділянках. Будь-яких належних доказів на підтвердження факту порушення стану родючості землі або використання орендованої землі у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, позивачами не надано. Одночасно з цим, відповідач, на підставі договорів оренди користується земельними ділянками, що належать позивачам, здійснює на ній господарську діяльність, пов'язану із товарним сільськогосподарським виробництвом, виконує обов'язки, покладені на нього договорами та чинним законодавством, не порушує цільове призначення орендованої земельної ділянки. Позивачі не довели жодного факту та не надали жодного доказу на підтвердження обставин, викладених ними у їх позовній заяві, їх вимоги є необґрунтованими. Просить суд відмовити позивачам у задоволенні позову. (а.с.208-213 Т.2).

27 січня 2015 року представник відповідача ОСОБА_23 доповнив свої заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивачі обґрунтовують свої вимоги в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок на підставі п. «г» ст. 141, п. «б» ст. 143 ЗК України, а саме: використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, висновком за результатами аналітичного дослідження ґрунту від 25 листопада 2014 року та з посиланням на те, що агрохімічна паспортизація орних земель здійснюється через кожні 5 років, у 2010 році Херсонським обласним проектно-технологічним центром охорони родючості грунтів і якості продукції (нині Херсонська філія ДУ «Держґрунтохорона») було проведено планове агрохімічне обстеження земель Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області в цілому. Проте, обстеження кожної окремої земельної ділянки не проводилось, агрохімічні паспорти на окремі земельні ділянки не складались. У 2014 році Херсонською філією ДУ «Держґрунтохорона» було проведено не планове агрохімічне обстеження ґрунтів окремих ділянок Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області. За результатами агрохімічного обстеження було видано агрохімічні паспорти на окремі (спірні) земельні ділянки. Результати агрохімічної паспортизації 2010 року для даних земельних ділянок не існують. Отже, відсутні належні (допустимі) документи, які б містили показники, на підставі яких, можна було б зробити порівняння та дійти висновку про зміну характеристик ґрунтів протягом дії спірних договорів оренди, оскільки в наявності виключно показники станом на 2014 рік.Також, при проведенні непланової агрохімічної паспортизації у 2014 році, мали бути складені акти відбору зразків у присутності землевпорядника сільської ради, власника земельної ділянки (паю) та представника орендаря земельні ділянки.Окрім того, в агрохімічних паспортах, що надані представником позивача відсутня координаційна прив'язка.Це свідчить, що дані агрохімічного паспорту не є просторово дійсними.При проведенні агрохімічної паспортизації та визначенні границь земельних ділянок Херсонська філія ДУ «Держґрунтохорона» використовує міру ширини та довжини - шаг агрохіміка. Тобто все визначається або приблизно, або на око.Тому дані відбору грунту для подальшого виготовлення агрохімічного паспорту є недостовірними.Окрім того, що при порівнянні застосовані дані, які не можна порівнювати, сама зміна показників, що викладена у висновку, знаходиться у межах лабораторної похибки, зокрема, вміст гумусу. Вміст гумусу в ґрунті визначався за ДСТУ 4289:2004. Стандартна лабораторна похибка визначення вмісту гумусу за ДСТУ 4289:2004 складає ±10 %.Результати аналізу ґрунту (контури №№ 7, 11, 13, 18, 19, 20, 23, 31) свідчать, що відхилення вмісту гумусу знаходиться у межах лабораторної похибки за ДСТУ 4289:2004.Середнє відхилення умісту гумусу (за середньозваженими величинами) складає - 5,6 %, тобто перебуває у межах лабораторної похибки. Вміст обмінного калію в ґрунті визначався за ДСТУ 4114:2002. Стандартна лабораторна похибка визначення вмісту обмінного калію в грунті за ДСТУ 4114:2002 складає ±15 %.Результати більшості показників аналізу ґрунту також свідчать, що відхилення вмісту обмінного калію знаходиться у межах лабораторної похибки за ДСТУ 4114:2002. Агрохімічна та еколого-агрохімічна оцінка - це комплексні, інтегральні показники. При визначенні агрохімічної та еколого-агрохімічної оцінки враховують вміст наступних показників: гумусу, мікроелементів (азоту, фосфору, калію, бору, молібдену, сірки, кадмію тощо).У 2010 році Херсонською філією ДУ «Держґрунтохорона» не визначались: вміст сірки, бору, молібдену, кобальту. Ці показники не були враховані при агрохімічній та еколого-агрохімічній оцінці.У 2014 році показники вмісту сірки, бору, молібдену, кобальту вже були враховані при розрахунку агрохімічної та еколого-агрохімічної оцінки ґрунтів.Отже, невірно порівнювати агрохімічну та еколого-агрохімічну оцінку грунтів 2010 та 2014 року, так як при розрахунку використовували різні мікроелементи. За таких обставин, відповідач вважає, що до наданого представником позивача висновку слід ставитись критично і такий висновок не є доказом погіршення родючості грунтів на спірних земельних ділянках. (а.с.8-9 т.3).

У судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_24 та ОСОБА_20 підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповненнях до неї.

Представники відповідача ОСОБА_25 та ОСОБА_26 позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позов заявлений у межах строку позовної давності.

Так, позов надійшов до суду 20 жовтня 2014 року, строк виплати орендної плати відповідно до укладених договорів з 01серпня по 30 листопада поточного року.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Право на позов у позивачів, які уклали договори оренди землі 28 грудня 2010 року, щодо вимог про розірвання орендної плати у звязку з систематичною несплатою орендної плати за 2011рік виникло з 01 грудня 2011 року, за 2012 рік з 01 грудня 2013 року, за 2013 рік з 01 грудня 2012 року, за 2014 рік з 01 грудня 2014 року.

Таким чином, на момент подачі позову позивачі мали право на позов щодо вимог про розірвання орендної плати у звязку з систематичною несплатою орендної плати за 2011-2013 роки, в процесі судового розгляду позовні вимоги були доповнені і щодо виплати орендної плати за 2014 рік.

У судовому засіданні встановлено наступне.

1. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 44 (а.с.31-32 т. 1).

2. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,88 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 41 (а.с.38-39 т. 1).

3. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 03 (а.с.47-48 т. 1).

4. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 20 (а.с.52-53 т. 1).

5. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_7 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,49 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 35 (а.с.63-64 т.1).

6. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_9 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,38 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 48 (а.с.74-77 т.1).

7. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_27 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,03 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 березня 2012 року за № 01122 (а.с.82-85 т.1).

8. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_12 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2012 року за № 02029 (а.с.91-94 т.1).

9. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_16 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,36 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 11 (а.с.113-114 т. 1).

10. 13 березня 2012 року між ОСОБА_17 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,81 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 березня 2012 року за № 01132 (а.с.118-119 т. 1).

11. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_15 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 березня 2012 року за № 01148 (а.с.134-135 т.1).

12. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_19 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,56 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 березня 2012 року за № 01146 (а.с.130-131 т.3).

13. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_3 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,99 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року за № 40 (а.с.172-173 т.2).

14. Без зазначення дати у 2010 році між ОСОБА_11 та СВК «Новосеменівське» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,37 га, розташованої на території Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 березня 2012 року за № 01145 (а.с.175-176 т.2).

Згідно ст. 18 Закону України Закон від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» в редакції від 30 жовтня 2010 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами (далі Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 20 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Оскільки правовідносини між сторонами по оренді землі виникають з моменту держаної реєстрації договорів, то і оцінку доказів щодо зясування обставин, чи мали місце порушення умов договору з боку відповідача, так які саме, та чи є ці порушення істотними, наслідком яких є розірвання договорів оренди, необхідно проводити з моменту державної реєстрації договорів оренди.

Це стосується всіх договорів, а також договорів, де не вказана повна дата укладання договору оренди землі (вказано лише рік) або де вказано рік укладання договору, але він не співпадає із роком його державної реєстрації.

Так, у договорах оренди землі, укладених з ОСОБА_9 та ОСОБА_3, зазначена дата укладання 2010 рік (без числа та місяця), а зареєстровані вони 28 грудня 2010 року; договори оренди землі з ОСОБА_10, ОСОБА_28, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_11 укладені у 2010 році (без зазначення в них числа та місяця), а зареєстровані вони - 13 березня 2012 року, з ОСОБА_12 договір оренди землі укладений та зареєстрований - 28 грудня 2012 року.

Щодо виплати орендної плати.

Відповідно до п. 9 договорів оренди земельних ділянок, укладених з позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_16, передбачена виплата орендної плати у грошовій або натуральній формі; укладених з позивачами ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_11 передбачена виплата орендної плати у грошовій та натуральній формі.

Договорами передбачено, що натуральна форма виплати орендної плати здійснюється сільськогосподарською продукцією за її собівартістю, але не вище державних закупівельних цін рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем.

Пункт 12 усіх договорів передбачає також відробіткову форму виплати орендної плати шляхом надання послуг у рахунок орендної плати.

Умови договорів оренди земельних ділянок щодо форми орендної плати не суперечать ст. 22 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року в редакції статті від 02.12.2010 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин з усіма позивачами, відповідно до якої, орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати.

Щодо виплати орендної плати у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції за її собівартістю, але не вище державних закупівельних цін рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем, суд керується такими нормами права.

Згідно Закону України від 24 червня 2004 року N 1877 «Про державну підтримку сільського господарства України» в редакції від 04 червня 2009 року, яка діяла на час виникнення правовідносин (далі Закон України № 1877 від 24 червня 2004 року), у тексті Закону слова "мінімальна закупівельна ціна", "максимальна закупівельна ціна", "мінімальна та максимальна закупівельна ціна" замінено відповідно словами "мінімальна інтервенційна ціна", "максимальна інтервенційна ціна", "мінімальна та максимальна інтервенційна ціна". Цим законом встановлено державне регулювання цін окремих видів сільськогосподарської продукції.

Згідно п. 3.1, п. 3.2, ст. 3 Закону України № 1877 від 24 червня 2004 року в редакції статті від 30 листопада 2006 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, держава здійснює регулювання гуртових цін окремих видів сільськогосподарської продукції (далі - державне цінове регулювання), встановлюючи мінімальні та максимальні інтервенційні ціни. Зміст державного цінового регулювання полягає у здійсненні Аграрним фондом державних інтервенцій в обсягах, що дозволяють встановити ціну рівноваги (фіксінг) на рівні, не нижчому за мінімальну інтервенційну ціну та не вищому за максимальну інтервенційну ціну.

Підпунктом п.3.3.1. ст. 3 Закону України № 1877 від 24 червня 2004 року в редакції від 04 червня 2009 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, визначено, що об'єктами державного цінового регулювання є сільськогосподарська продукція, зокрема, пшениця м'яка; кукурудза; ячмінь.

Таким чином, на момент виникнення правовідносин поняття державних закупівельних цін не існувало, натомість на законодавчому рівні були введені мінімальні та максимальні інтервенційні ціни.

Тому, при оцінці доказів щодо виплати орендної плати у натуральній формі замість державних закупівельних цін на рослинницьку продукцію, яка вирощується орендарем, суд виходить із встановлених законодавством у відповідні періоди максимальних інтервенційних цін на цю продукцію.

Так, пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 17 від 10.02.2011 року N 17 із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства N 139 від 15.04.2011 року, N 217від 02.06.2011 року, N 424 від 25.08.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за N 194/18932 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2011/2012 маркетинговому періоді» (далі Наказ № 17 від 10.02.2011 року) установлені мінімальні та максимальні інтервенційні ціни на об'єкти державного цінового регулювання у 2011/2012 маркетинговому періоді. Згідно з додатком до Наказу № 17 від 10.02.2011 року максимальна інтервенційна ціна з урахуванням податку на додану вартість (далі ПДВ) у гривнях за тонну становить: на пшеницю мяку 6 класу 1889,00 грн., на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) - 2 071, 00 грн.; на кукурудзу для кормових потреб 1 860,00 грн.

Пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 125 від 14.03.2012 року із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства № 186 від 11.04.2012 року, № 375 від 26.06.2012 року, № 248 від 09.04.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2012 року за № 448/20761 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2012/2013 маркетинговому періоді» (далі Наказ № 125 від 14.03.2012 року) установлені мінімальні та максимальні інтервенційні ціни на обєкти державного цінового регулювання у 2012/2013 маркетинговому періоді. Згідно з додатком до Наказу № 125 від 14.03.2012 року максимальна інтервенційна ціна з урахуванням ПДВ у гривнях за тонну становить: на пшеницю мяку 6 класу 1 856,00 грн., на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968, 00 грн.; на кукурудзу для кормових потреб 1 860,00 грн.

Пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 394 від 26.06.2013 № 394 із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства № 576 від 26.09.2013 року, № 238 від 19.06.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2013 року за № 1135/23667 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2013/2014 маркетинговому періоді» (далі Наказ № 394 від 26.06.2013 року) установлені мінімальні та максимальні інтервенційні ціни на обєкти державного цінового регулювання у 2013/2014 маркетинговому періоді. Згідно з додатком до Наказу № 394 від 26.06.2013 року максимальна інтервенційна ціна з урахуванням ПДВ у гривнях за тонну становить: на пшеницю мяку 6 класу 1 756,00 грн., на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 916, 00 грн.; на кукурудзу для кормових потреб 1 509,00 грн.

Пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 242 від 24.06.2014 року із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства № 300 від 08.08.2014 року, № 384 від 03.10.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2014 року за № 794/25571 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2014/2015 маркетинговому періоді» (далі Наказ № 242 від 24.06.2014 року) установлені мінімальні та максимальні інтервенційні ціни на обєкти державного цінового регулювання у 2014/2015 маркетинговому періоді. Згідно з додатком до Наказу № 242 від 24.06.2014 року максимальна інтервенційна ціна з урахуванням ПДВ у гривнях за тонну становить: на пшеницю мяку 6 класу 2 243,00 грн., на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 2 505, 00 грн.; на кукурудзу для кормових потреб 1 800,00 грн.

Щодо виплати орендної плати у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції за її собівартістю, то суд виходить із доказів, наданих відповідачем.

Так, відповідно до наданої довідки відповідач є товаровиробником сільськогосподарської продукції, а саме: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; розведення свиней; допоміжної діяльності у рослинництві; виробництві продуктів борошномельно-крупяної промисловості; виробництва хліба та хлібобулочних виробів, виробництва борошняних кондитерських виробів, тортів, тістечок нетривалого зберігання; оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (а.с.142 т. 3).

Згідно довідок відповідача та основних економічних показників роботи СВК «Новосеменівське» за 2011 2013 роки собівартість озимої пшениці 6 класу з урахуванням ПДВ у 2011 році становила 1 836,00 грн., озимого ячменю 1 817,15 грн., ярого ячменю 1 835,29 грн., кукурудзи 5 516,15 грн.; у 2012 році озимої пшениці 6 класу 2 289,47 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн., кукурудзи 1 951,54 грн.; у 2013 році озимої пшениці 6 класу 2 067,62 грн., ярого ячменю 2 049,17 грн., 2 081,53 грн.; у 2014 році озимої пшениці 6 класу 2 438,66 грн., озимого ячменю 2 430,55 грн., ярого ячменю 2 470,51 грн., кукурудза не вирощувалась та не реалізовувалась (а.с.168-169 т.3, а.с.191-205 т.2).

Щодо виплати орендної плати у відробітковій формі шляхом надання послуг з водопостачання, суд виходить із доказів, наданих відповідачем.

Так, згідно акту-передачі від 28 липня 2008 року відповідач одержав в оперативне управління водопостачання по селу Новосеменівка, в тому числі: дві водомережі, свердловини та водонапірні вежі (а.с.141 т. 3). Таким чином, відповідач є виробником послуги з водопостачання в селі Новосеменівка, Іванівського району, Херсонської області.

При оцінці того чи була позивачам виплачена орендна плата, суд керується такими правовими нормами.

Згідно ст. 22 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року в редакції від 02 грудня 2010 року орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформляється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Згідно ст. 31 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановленим договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

1. Виплата орендної плати позивачці ОСОБА_1

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.109 т. 3) у 2011 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 6 260 грн., виплачена - у натуральній та відробітковій формі у сумі 4 533,70 грн., зокрема, видано мясо на суму 1 415,40 грн., ячмінь 2 570,00 грн. (70,00 + 2500,00), хліб 400,00 грн.; надані послуги з водопостачання у сумі 114, 60 грн. та обробітку городу у сумі 22,90 грн., у 2010 році ОСОБА_1 зайво виплачена орендна плата у сумі 2 195,20 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_1 орендної плати у 2011 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу мяса свинини на суму 1 536,70 грн. (27,60 грн. (а.с.152 т.2) + 289,80 грн. (а.с.153 т.2) + 22,90 грн. (а.с.153 т.2 на звороті) + 29,70 грн. (а.с.153 т.2 на звороті) + 29,70 грн. (а.с.155 т.2 на звороті) + 10,80 грн. (а.с.156 т.2) + 281,40 грн.(а.с.157 т.2 на звороті) + 154,00 грн.(а.с.157 т.2) + 224,00 грн. (а.с.157 т.2 на звороті) + 162,40 грн. (а.с.158 т.2) + 161,00 грн. (а.с.158 т.2 на звороті) + 142,80 грн. (а.с.159 т.2) = 1 536,70 грн.); копію накладної № 497 від 20 липня 2011 року на видачу ячменю 50 кг на суму 70,00 грн. по ціні 1 400,00 грн. за 1 тону з урахуванням податку на додану вартість (далі ПДВ) (а.с.152 т.2 на звороті), копію відомості на надання послуг по обробітку городу на суму 22,90 грн. (а.с.153 т. 2 на звороті); копію відомості на видачу хліба печеного на суму 400,00 грн. (а.с.154 т.2); копію відомості на видачу грошей у сумі 2 500,00 грн. (а.с.155 т.2), всього на суму 4 529,60 грн.

Отже, відповідач надав документи на видачу позивачці в рахунок орендної плати мяса на суму 1 536,10 грн., що на 120,70 грн. (1 536,10 грн. 1 415,40 грн. = 120,70 грн.) більше, ніж вказано в довідках.

Відповідачем не підтверджено документально: видачу позивачці орендної плати у натуральній формі шляхом видачі зерна ячменю на суму 2 500,00 грн., натомість, підтверджено, що позивачці видані гроші у сумі 2 500,00 грн. (а.с.155 т.2 на звороті); надання послуг з водопостачання на суму 114,60 грн.

Ячмінь видавався позивачці у 2011 році по ціні 1 400,00 грн. за 1 тонну з урахуванням ПДВ.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т ярого ячменю, вирощеного орендарем у 2011 році, становила 1 835,29 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) становила 2071 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 670,00 грн.

Отже, позивачці у 2011 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні, нижчій за її собівартість та за мінімальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2011 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 1 830,40 грн. (6 260,00 грн. - 4 429,60 грн. = 1 830,40 грн.), яка погашається зайво виплаченою їй орендною платою у 2010 році у сумі 2 195,20 грн. Після цього, зайво виплачена позивачці орендна плата у 2011 році становить 364,80 грн. (2 195,20 1830,40 грн. = 364,80 грн.), що не відповідає сумі зайво виплаченої орендної плати у довідці відповідача, яка становить - 468,90 грн. (а.с.109 т.3) та яку, суд не приймає до уваги, як таку, що не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.109 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 6 260,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 6 430,65 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видано мясо на суму 302,40 грн., озиму пшеницю на суму 2 800,00 грн., озимий ячмінь на суму 2 800,00 грн.; надані послуги з водопостачання на суму 127,50 грн., по обробітку присадибної ділянки на суму 0,75 грн., по випіканню хліба на суму 400,00 грн., у 2012 році позивачці зайво виплачена орендна плата у сумі 468,90 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_1 орендної плати у 2012 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу мяса свинини на суму 302,40 грн. (218,40 грн. (а.с.160 т. 2 на звороті) + 84,00 грн. (а.с.164 т.2 на звороті) = 302,40 грн.), копії відомостей на видачу ячменю 14 ц на суму 2 800,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.163 т.2 на звороті) та озимої пшениці 14 ц на суму 2 800,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тону (а.с.162 т.2 на звороті), копію відомості на видачу хліба печеного на суму 400,00 грн. (а.с.163 т.2); копії відомостей на надання послуг з водопостачання на суму 127,50 грн. (29,70 грн. (а.с.160 т.2) + 29,70 грн. (а.с.162 т.2) + 38,40 грн. (а.с.161 т.2 на звороті) + 29,70 грн. (а.с.161 т. 2) = 127,50 грн.), по обробітку городу на суму 0,75 грн., всього на суму 6 430,65 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавались позивачці у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю мяку 6 класу з урахування податку на додану вартість у 2012/2013 маркетинговому періоді становила від 1 856,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968,00 грн.

Отже, позивачка одержала в 2012 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, нижче її собівартості та вище за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 14 ц озимої пшениці на суму 2 800,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 201,60 грн. (2 800,00 грн. 2 598,40 грн. (1 856,00 грн. х 1,4 т = 2 598,40 грн.) = 201,60 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 14 ц ячменю на суму 2 800,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 44,80 грн. (2 800,00 грн. 2 755,20 грн. (1 968,00 грн. х 1,4 т = 2 755,20 грн.) = 44,80 грн.).

Загальна сума перевищення інтервенційних цін по пшениці та ячменю у 2012 році становить 246,40 грн. (201,60 грн. + 44,80 грн. = 246,40 грн.).

Суд вважає, що у 2012 році позивачці була зайво виплачена орендна плата у сумі 170,65 грн. (6 430,65 грн. 6 260,00 грн. = 170,65 грн.), всього з наростаючим підсумком позивачці зайво виплачена орендна плата у сумі 635,45 грн. (464,80 грн. у 2011 році + 170,65 грн. у 2012 році = 635,45 грн.), що не відповідає сумі, вказаній у довідці відповідача - 639,55 грн. (а.с.109 т.3), яку суд до уваги не приймає, так як вона не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.109 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 2 000,00 грн. у грошовій формі, не виплачена орендна плата у сумі 2 860,45 грн. з урахуванням зайво виплаченої орендної плати у 2012 році у сумі 639,55 грн.

Відповідач надав підтверджуючи документи про видачу позивачці у 2013 році орендної плати у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 2 000,00 грн. (а.с.165 т.2).

Суд вважає, що у 2013 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 3 500,00 грн. (5 500,00 грн. 2 000,000 грн. = 3 500,00 грн.), яка частково погашається за рахунок зайво виплаченої орендної плати у 2010-2012 роках у сумі 635,45 грн., після чого невиплачена орендна плата становить 2 864,55 грн. (3 500,00 грн. - 635,45 грн. = 2 864,55 грн.), що не відповідає сумі, вказаній відповідачем у довідці 2 860,45 грн. (а.с.109 т.3), яку суд до уваги не приймає, так як вона не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.109 т. 3) у 2013 році ОСОБА_1 не виплачена орендна плата у сумі 2 860,45 грн.; у 2014 році їй нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 8 359,60 грн. у грошовій та натуральній формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 2 890,00 грн., озимий ячмінь 4 000,00 грн., гроші у сумі 1 412,00 грн.; надані послуги з водопостачання на суму 57,60 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_1 орендної плати у 2014 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 17 ц по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну на суму 2 890,00 грн. з ПДВ (а.с.167 т.2), ячменю 1 тонна на суму 2 000,00 грн. (а.с.168 т.2), ячменю 1 тонни на суму 2 000,00 грн. (а.с.169 т.2), грошей у сумі 1 412,00 грн. (а.с.166 т.2); копію акту звірки про надання послуг з водопостачання у сумі 57,60 грн. (а.с.79 т.3), всього на суму 8 359,60 грн.

Озима пшениця видана позивачці у 2014 році по ціні 1 700,00 грн., ячмінь по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн., ярого ячменю 2 470,51 грн., озимого ячменю 2 430,55 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2014 році з урахування податку на додану вартість у 2014/2015 маркетинговому періоді становила 2 243,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 880,00 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових потреб) з урахування податку на додану вартість у 2014/2015 маркетинговому періоді становила 2 505,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 2 100,00 грн.

Отже, позивачка одержала в 2014 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, нижче її собівартості та за мінімальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2014 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 0,85 грн. (8 360,45 грн. 8 359,60 грн. = 0,85 грн.).

Таким чином, у 2014 році позивачці зайво виплачена позивачці орендна плата у сумі 364,80 грн.; у 2012 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 170,65 грн.; у 2013 році - невиплачена орендна плата у сумі 2 864,55 грн.; у 2014 році - не виплачена орендна плата у сумі 0,85 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає, так як невиплачена позивачці орендна плата у 2013 році у сумі 2 864,55 грн. виплачена їй повністю у 2014 році, невиплачена орендна плата у 2014 році у сумі 0,85 грн. та внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році у сумі 246,40 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою орендною платою (6 260,00 грн. у 2012 році та 5 500,00 грн. 2014 році), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

2. Виплата орендної плати позивачу ОСОБА_2

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.10 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.110 т. 3) у 2010 році відповідач не виплатив позивачу ОСОБА_2 орендну плату у сумі 2 844,37 грн., в 2011 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій, натуральній та відробітковій формі у сумі 6 002,52 грн. з урахуванням невиплаченої орендної плати за 2010 рік у сумі 2 844,37 грн., зокрема, видані свині на суму 2 910,00 грн., гроші у сумі 2 850,00 грн., надані послуги: з водопостачання на суму 114,60 грн., по поливу городу 120,00 грн., по обробітку городу 7,92 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_2 орендної плати у 2011 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копію накладної № 172 від 01 квітня 2011 року на видачу свиней на суму 2 910,00 грн. з ПДВ (а.с.21 т.2), копії відомостей на видачу грошей у сумі 2 850,00 грн. (250 грн. (а.с.19 т.2) + 2 600 грн. (а.с.20 т.2) = 2 850,00 грн.); копію відомості на надані послуги по обробітку городу на суму 7,92 грн. (а.с.22 т.2), всього на суму 5 767,92 грн.

Надання позивачу послуг з водопостачання на суму 114,60 грн. та по поливу городу на суму 120,00 грн. документально не підтверджені, всього на суму 234,60 грн.

Таким чином, у 2011 році позивачу повністю виплачена нарахована орендна плата, зайво виплачено орендної плати на суму 2 637,92 грн. (5 767,92 грн. 3 130,00 грн. = 2 637,92 грн.), яка частково погашає невиплачену позивачу орендну плату у 2010 році у сумі 2 844,37 грн. Після чого, невиплачена орендна плата позивачу становить 206,45 грн. (2 844,37 грн. 2 637,92 грн. = 206,45 грн.), що не відповідає сумі невиплаченої орендної плати позивачу, яка вказана у довідці відповідача 28,15 грн. (а.с.110 т.3), яку суд не приймає до уваги, так як вона не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.10 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.110 т. 3) у 2011 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 28,15 грн.; в 2012 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 094,66 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 1 400,00 грн., озимий ячмінь на суму 1 400,00 грн.; надані послуги з водопостачання на суму 157,20 грн., по обробітку городу на суму 35,70 грн., по поливу городу 367,20 грн. Залишок по майновому паю перенесено на земельний пай згідно заяви на суму 265,44 грн., невиплачена позивачу орендна плата становить 7,19 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_2 орендної плати у 2012 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 7 ц на суму 1 400 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.16 т. 2); ячменю 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.17 т.2); копію відомості на надані послуги з водопостачання на суму 38,40 грн. (а.с.15 т.2), всього на суму 2 838,40 грн.

По заяві позивача заборгованість по орендній платі занесена на кошти майнового паю у сумі 265,44 грн. (а.с.18 т.2).

Відповідачем документально не підтверджено надання позивачу послуг по поливу городу на суму 35,70 грн. та з водопостачання на суму 157,20 грн., всього на суму 192,90 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавались позивачу у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47,00 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю мяку 6 класу з урахування податку на додану вартість у 2012/2013 маркетинговому періоді становила 1 856,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968,00 грн.

Отже, позивач одержав у 2012 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощується орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та вищій за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 299,20 грн.) = 100,80 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц ячменю на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 22,40 грн. (1 400,00 грн. 1 377,60 грн. (1 968,00 грн. х 0,7 т = 1 377,60 грн.) = 22,40 грн.).

Загальна сума перевищення по пшениці та ячменю у 2012 році становить 123,20 грн. (100,80 грн. + 22,40 грн. = 123,20 грн.).

Отже, у 2012 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 291,60 грн. (3 130,00 грн. 2 838,40 грн. = 291,60 грн.)., з наростаючим підсумком за 2011 рік сума невиплаченої позивачу орендної плати становить 498,05 грн. (291,60 грн. + 206,45 грн. = 498,05 грн.).

26 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Іванівського районного суду Херсонської області з позовною заявою до СВК «Новосеменівське» про розірвання договору оренди земельної ділянки у звязку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати за період з 2010 по 2012 рік, зокрема, обчислення розміру орендної плати за землю здійснювалось без урахування коефіцієнтів індексації грошової оцінки землі, продукція відпускається за ринковими цінами, а не за собівартістю, розмір орендної плати не переглядається, орендна плата виплачується несвоєчасно. Рішенням суду від 01 лютого 2013 року в позові відмовлено, рішення суду переглядалося в апеляційному порядку та в цій частині позовних вимог не змінювалось суду Херсонської області від 25 березня 2013 року (а.с.32-34 т.3).

29 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Іванівського районного суду Херсонської області з позовною заявою до СВК «Новосеменівське» про розірвання договору оренди земельної ділянки у звязку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати за період з 2011 по 2013 роки, зокрема, відповідач порушував строки виплати орендної плати, відповідач при визначенні розміру орендної плати, не застосував до показників нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнт 1,756, реалізовував продукцію по цінам, які вище її собівартості та вище максимальних інтервенційних цін, реалізовував продукцію та надавав послуги по неузгодженим із орендодавцем цінам, не оформлював передачу продукції та надання послуг у рахунок орендної плати відповідними актами.

Таким чином, порушення відповідачем строків виплати орендної плати за 2011-2012 роки, систематична несплата орендної плати, обчислення відповідачем розміру орендної плати без урахування коефіцієнтів індексації грошової оцінки землі вже були предметом судового розгляду, рішення суду набрало законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Всі інші позовні вимоги позивача ОСОБА_2, зокрема, реалізація продукції по цінам, які вище її собівартості та вище максимальних інтервенційних цін, реалізація продукції та надання послуг по неузгодженим із орендодавцем цінам, оформлення передачі продукції та надання послуг у рахунок орендної плати відповідними актами не були предметом судового розгляду за період з 2011-2012 роки і тому розглядаються судом за даним позовом.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.110 т. 3) у 2013 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена у грошовій формі у сумі 5 500,00 грн., за попередній рік позивачу не виплачена орендна плата у сумі 7,19 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_2 орендної плати у 2013 році у грошовій формі: копії відомостей на видачу грошей у сумі 4 000,00 грн. (а.с.14 т.2) та у сумі 1 500 грн. (а.с.13 т.2), всього на суму 5 500 грн.

Суд вважає, що у 2013 році позивачу повністю виплачена нарахована орендна плата.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.10 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.110 т. 3) в 2014 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 5 509,20 грн. у грошовій формі у сумі 5 250,00 грн. та відробітковій формі шляхом надання послуг з водопостачання на суму 19,20 грн., по обробітку городу 230,00 грн., за 2012 рік позивачу не виплачена орендна плата у сумі 7,19 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_2 орендної плати у 2014 році у грошовій та відробітковій формі: копії відомостей на видачу грошей у сумі 5 250,00 грн. (а.с.11 т.2); копію відомості про надання послуг по обробітку городу на суму 230,00 грн. (а.с.12 т.2), всього на суму 5 480,00 грн.

Не підтверджено надання позивачу послуг у 2014 році з водопостачання на суму 19,20 грн.

Суд вважає, що позивачу у 2014 році невиплачена орендна плата у сумі 20,00 грн. (5 500,00 грн. 5 480,00 грн. = 20,00 грн.), що не відповідає даним, викладених відповідачем, у довідці - 7,99 грн. (а.с.110 т.3), які суд не приймає до уваги, так як вони не підтверджені доказами.

Таким чином, у 2013 році позивачу повністю виплачена орендна плата; у 2014 році невиплачена орендна плата у сумі 20,00 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати позивачу немає, невиплата відповідачем орендної плати за 2014 рік у сумі 20,00 грн. та внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році у сумі 123,20 грн., є не значною в порівнянні з нарахованою орендною платою (3 130,00 грн. у 2012 році та 5 500,00 грн. у 2014 році), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

3. Виплата орендної плати позивачу ОСОБА_4

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.123 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.112 т. 3) у 2011 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена у натуральній та відробітковій формі у сумі 2 730,80 грн., зокрема, видано мясо на суму 308,00 грн., озима пшениця - на суму 375,00 грн., озимий ячмінь - на суму 1 400,00 грн., солома - на суму 250,00 грн.; надані послуги з водопостачання на суму 229,20 грн., по обробітку городу - на суму 88,60 грн., косіння городу - на суму 60,00 грн., поливу городу на суму 60,00 грн.; за попередній 2010 рік позивачу ОСОБА_4 зайво виплачена орендна плата у сумі 325,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_4 орендної плати у 2011 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу мяса на суму 308,00 грн. (а.с.100 т.2), озимої пшениці 250 кг на суму 375,00 грн. по ціні 1 500,00 грн. за 1 тонну (а.с.97 т.2), озимого ячменю 1 т на суму 1 400,00 грн. (а.с.96 т. 2), соломи на суму 250,00 грн. (а.с.95 т.2); копії відомостей про надані послуги з водопостачання на суму 55,20 грн. (ас.98 т.2), по поливу городу на суму 60,00 грн. (45,00 грн. + 15,00 грн. (а.с.99 т.2) = 60,00 грн.), по косінню городу на суму 20,00 грн. (а.с.99 т. 2), всього на суму 2 468,20 грн.

Не підтверджено документально виплата орендної плати у 2011 році шляхом надання послуг з водопостачання на суму 170,00 грн. та обробітку городу на суму 88,60 грн., всього на суму 258,60 грн.

Озима пшениця видавалась позивачу у 2011 році по ціні 1 500,00 грн. за 1 тонну, озимий ячмінь - по ціні 1 400,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеного орендарем у 2011 році, становила 1 836,00 грн., озимого ячменю 1 817,15 грн., ярого ячменю - 1 835,29 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 889,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 523,00 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 2 071,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 670,00 грн.

Отже, позивачу у 2011 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, за ціною, нижчою за її собівартість та за мінімальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2011 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 661,80 грн. (3 130,00 грн. 2 468,20 грн. = 661,80 грн.), яка частково погашається зайво виплаченою йому орендною платою у 2010 році у сумі 325,00 грн. Після чого невиплачена позивачу орендна плата становить 336,80 грн. (661,80 грн. 325,00 грн. = 336,80 грн.), що не відповідає сумі, вказаній у довідці відповідача - 74,20 грн. (а.с.112 т.3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.123 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.112 т. 3) у 2012 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 4 068,90 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видано озима пшениця на суму 1 400,00 грн., озимий ячмінь 1 400,00 грн., зелену масу 230,00 грн., висівки 70,00 грн.; надані послуги з водопостачання на суму 220,20 грн., по обробітку городу 47,60 грн., по випіканню хліба 800,00 грн., у 2011 році позивачу зайво виплачена орендна плата у сумі 74,20 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_4 орендної плати у 2012 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 7 ц на суму 1400,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.105 т.2), озимий ячмінь 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.107 т.2), копію накладної № 141 на видачу висівок 1 ц на суму 70,00 грн. (а.с.109 т.2), копії відомостей на видачу зеленої маси на суму 224,50 грн. (212,50 грн. (а.с.106 т.2) + 2,50 грн. (а.с.106 т.2) + 2,50 грн. (а.с.103 т.2) + 5,00 грн. (а.с.104 т.2) + 2,50 грн. (а.с.101 т.2) = 224,50), копії відомостей на видачу мяса на суму 633,80 грн. (120,00 грн. (а.с.108 т.2) + 214,20 грн. (а.с.110 т.2) + 299,60 грн. (а.с.111 т.2) = 633,80 грн.); копії відомостей на надані послуги по обробітку городу на суму 47,60 грн. (а.с.112 т.2,102 т.2, а.с.150 т.3), з водопостачання на суму 145,80 грн. (59,40 грн. (а.с.143 т.3) + 86,40 грн. (а.с.144 т.3) = 145,80 грн.), всього на суму 3 921,70 грн.

Не підтверджено документально виплата орендної плати шляхом надання послуг по водопостачанню на суму 74,40 грн., по випіканню хліба на суму 800,00 грн., всього на суму 874,40 грн.

Підтверджено видачу позивачу зеленої маси на суму більшу, ніж вказано в довідках відповідача, а саме у сумі 4,30 грн.

Озима пшениця та озимий ячмінь видавались позивачу у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю мяку 6 класу з урахування податку на додану вартість у 2012/2013 маркетинговому періоді становила 1 856,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968,00 грн.

Отже, позивач одержав у 2012 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та вищій за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 484,80 грн.) = 100,80 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц ячменю на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 22,40 грн. (1 400,00 грн. 1 377,60 грн. (1 968,00 грн. х 0,7 т = 1 377,60 грн.) = 22,40 грн.).

Загальна сума перевищення максимальних інтервенційних цін по пшениці та ячменю у 2012 році становить 123,20 грн. (100,80 грн. + 22,40 грн. = 123,20 грн.).

Суд вважає, що у 2012 році позивачу повністю виплачена нарахована орендна плата, зайво виплачена орендна плата у сумі 454,90 грн. (3 921,70 грн. 3 130,00 грн. = 791,70 грн.), яка повністю погашає невиплачену позивачу орендну плату за попередній рік 118,10 грн. (454,90 грн. - 336,80 грн. = 118,10 грн.). Після цього, зайво виплачена позивачу орендна плата становить 118,10 грн., що не відповідає сумі зайво виплаченої орендної плати, вказаної у довідці відповідача 864,70 грн., яку суд не приймає до уваги, як таку що не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.123 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.112 т. 3) в 2013 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена у грошовій, натуральній та відробітковій формі у сумі 4 650,80 грн., зокрема, видано солому на суму 198,00 грн., мясо на суму 812,00 грн. (336,00 + 462,00 + 14,00); гроші у сумі 3 600,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 40,80 грн., у 2013 році позивачу зайво виплачена орендна плата у сумі 15,50 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_4 орендної плати у 2013 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу соломи на суму 198,00 грн. (а.с.115 т. 2), мяса на суму 476,00 грн. (а.с.114 т.2), грошей у сумі 3 000,00 грн. (2 000,00 грн. (а.с.113 т.2) + 1 000,00 грн. (а.с.116 т.2) = 3 000,00 грн.), всього на суму 3 674,00 грн.

Не підтверджено документально видача позивачу орендної плати шляхом надання послуг з водопостачання на суму 40,80 грн., видачі мяса на суму 336,00 грн. (підтверджено на суму 476,00 грн.), видачі грошей у сумі 600,00 грн. (підтверджено на суму 3 000,00 грн.), всього не підтверджено на суму 976,80 грн. (40,80 грн. + 336,00 грн. + 600,00 грн. =976,80 грн.).

Суд вважає, що позивачу у 2013 році невиплачена орендна плата у сумі 1 350,00 грн. (5 500,00 грн. 4 150,00 грн. = 1 350,00 грн.), яка частково погашається зайво виплаченою орендною платою за попередній рік у сумі 118,10 грн. Після цього, невиплачена позивачу орендна плата становить 1 231,90 грн. (1 350,00 грн. 118,10 грн. = 1 231,90 грн.), що не відповідає даним, вказаним у довідці відповідача (15,50 грн. - як зайво виплачені). Проте, 28 січня 2015 року позивач підтвердив те, що йому за 2013 рік була зайво виплачена орендна плата у сумі 15,50 грн., що судом приймається до уваги.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.123 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.112 т. 3) позивачу у 2014 році нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена - у сумі 5 482,50 грн. у грошовій, натуральній формі, зокрема, видано гроші у сумі 2 710,00 грн., озимий ячмінь на суму 200,00 грн., озима пшениця 2 400,00 грн., недоплачена орендна плата становить 2,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_4 орендної плати у 2014 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копію накладної № 275 від 09 липня 2014 року на видачу озимої пшениці 1 ц на суму 200,00 грн. з ПДВ по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.117 т.2), копію накладної № 221 від 08 липня 2014 року на видачу озимого ячменю 1 ц на суму 200,00 грн. з ПДВ по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.117 т.2); копію накладної № 274 від 09 липня 2014 року на видачу озимого ячменю 1 ц на суму 200,00 грн. з ПДВ по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.122 т. 2), копію відомості на видачу ячменю 1 т на суму 2 000,00 грн. (а.с.121 т. 2), копії відомостей на видачу грошей у сумі 2 710,00 грн. (2 000,00 грн. (а.с.120 т.2) + 710,00 грн. (а.с.118 т.2) = 2 710,00 грн.); копію відомості на надання послуг з водопостачання на суму 172,50 грн. (а.с.119 т.2), всього на суму 5 482,50 грн.

Видача орендної плати у грошовій, натуральній та відробітковій формі у 2014 році на загальну суму 5 482,50 грн. підтверджена позивачем при підписанні акту звірки від 28 січня 2015 року (а.с.81 т. 3).

Також, позивачем підтверджено те, що йому у 2014 році не виплачена орендна плата у сумі 2,00 грн. (а.с.81 т.3).

Озима пшениця та озимий ячмінь видавались позивачу у 2014 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн., ярого ячменю 2 470,51 грн., озимого ячменю 2 430,55 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на озиму пшеницю 6 класу у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 243,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових потреб) - 2 505,00 грн.

Отже, позивач одержав в 2014 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2014 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 17,50 грн. (5 500,00 грн. 5 482,50 грн. = 17,50 грн.), яка частково погашається зайво виплаченою орендною платою за попередні роки у сумі 15,50 грн. Після цього, невиплачена позивачу орендна плата становить 2,00 грн. (17,50 грн. 0 15,50 грн. = 2,00 грн.).

Таким чином, у 2011 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 336,80 грн.; у 2012 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 118,10 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 15,50 грн.; у 2014 році - не виплачена орендна плата у сумі 2,00 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає, невиплата відповідачем орендної плати у 2014 році у сумі 2,00 грн. та внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році у сумі 123,20 грн., всього у сумі 460,00 грн. (336,80 грн. + 123,20 грн. = 460,00 грн.), є не значною в порівнянні із нарахованою (3 130,00 грн. у 2012 році та 5 500,00 грн. у 2014 році), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання. Невиплачена позивачу орендна плата у 2011 році у сумі 336,80 грн. виплачена йому повністю у 2012 році .

4. Виплата орендної плати позивачціОСОБА_5

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.134 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.113 т. 3) у 2010 році позиваці ОСОБА_5 зайво виплачена орендна плата у сумі 0,12 грн., у 2011 році їй нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій формі в сумі 3 100,00 грн., зайво виплачена орендна плата у сумі 29,88 грн.

Відповідач надав підтверджуючий документ на видачу позивачці ОСОБА_5 орендної плати у 2011 році у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 3 100,00 грн. (а.с.127 т.2).

Відповідачем документально не підтверджено зайво виплачену позивачці орендну плату у сумі 29,88 грн., навпаки вказана сума їй недоплачена (3 130 грн. 3 100,00 грн. = 30,00 грн. 0,12 грн. = 29,88 грн.).

Суд вважає, що у 2011 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 29,88 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.113 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 160,00 грн. у натуральній формі, зокрема, видано озимий ячмінь на суму 1 400,00 грн., озиму пшеницю 1 400,00 грн., кукурудзу 360,00 грн., зайво виплачена орендна плата у сумі 0,12 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_5 орендної плати у 2012 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.128 т.2), ячменю 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.129 т.2), кукурудзи 1,8 ц на суму 360,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.130 т.2), всього на суму 3 160,00 грн.

Озима пшениця, ячмінь та кукурудза видавалась позивачці у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн., кукурудзи 1 951,54 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю мяку 6 класу з урахування податку на додану вартість у 2012/2013 маркетинговому періоді становила від 1 856,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968,00 грн., на кукурудзу для кормових потреб - 1 860,00 грн.

Отже, позивач одержав у 2012 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за собівартість пшениці, ячменю, вищій за собівартість кукурудзи та вищій за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 484,80 грн.) = 100,80 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 7 ц ячменю на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 22,40 грн. (1 400,00 грн. 1 377,60 грн. (1 968,00 грн. х 0,7 т = 1 377,60 грн.) = 22,40 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т кукурудзи для кормових потреб та вартістю її реалізації становить 140,00 грн. (2 000,00 грн. 1 860,00 грн. = 140,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 1,8 ц кукурудзи на суму 360,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 25,20 грн. (360,00 грн. 334,80 грн. (1 860,00 грн. х 0,18 т = 334,80 грн.).

Загальна сума перевищення інтервенційних цін по пшениці, ячменю та кукурудзі у 2012 році становить 148,60 грн. (100,80 грн. + 22,40 грн. + 25,20 = 148,60 грн.).

Суд вважає, що у 2012 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата у сумі 0,12 грн. (3 160,00 грн. 3130,00 грн. 28,99 грн. = 0,12 грн.) з урахуванням недоплаченої орендної плати у 2011 році у сумі 29,88 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.134 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.113 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій формі в сумі 6 000,00 грн., зайво виплачена орендна плата у сумі 500,00 грн., з наростаючим підсумком сума зайво виплаченої позивачці орендної плати становить 500,12 грн. (500,00 грн. + 0,12 грн. = 500,12 грн.).

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_5 орендної плати у 2013 році у грошовій формі: копії відомостей на видачу грошей у сумі 6 000,00 грн. (1 500 грн. (а.с.131 т.2) + 4 500,00 грн. (а.с.132 т.2) = 6 000,00 грн.).

Суд вважає, що у 2013 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата з наростаючим підсумком за попередній рік у сумі 500,12 грн. (500,00 грн. 0,12 грн. = 500,12 грн.)

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.134 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.113 т.3) у 2014 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 5 002,60 грн. у грошовій формі та шляхом надання послуг, зокрема, виплачені гроші у сумі 4 900,00 грн., надані послуги з водопостачання у сумі 102,60 грн., зайво виплачена орендна плата у сумі 2,72 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_5 орендної плати у 2014 році у грошовій та відробітковій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 4 900,00 грн. (а.с.133 т.2) та надання послуг з водовідведення на суму 102,30 грн. (а.с.145 т.3), всього на суму 5 002,30 грн. (4 900,00 грн. + 102,30 грн. = 5 002,30 грн.).

Не підтверджено документально надання позивачці послуг з водопостачанню на суму 0,30 грн. При проведенні звірки позивачка 28 січня 2015 року підтвердила надання їй послуг з водопостачання на суму 102,60 коп. своїм підписом (а.с.80 т.3).

Суд вважає, що у 2014 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 497,70 грн. (5 500,00 грн. 5 002,30 грн. = 497,70 грн.), яка повністю погашається зайво виплаченою орендною платою за 2013 рік у сумі 500,12 грн., після чого зайво виплачена орендна плата становить 2,42 грн. (500,12 грн. 497,70 грн. = 2,42 грн.).

Таким чином, у 2011 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 29,88 грн.; у 2012 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 0,12 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата з наростаючим підсумком за попередній рік у сумі 500,12 грн.; у 2014 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 2,42 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає, невиплата відповідачем орендної плати внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році у сумі 158,40 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою (3 130,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання. Невиплачена позивачу орендна плата у 2011 році у сумі 29,88 грн. виплачена йому повністю у 2012 році .

5. Виплата орендної плати позивачціОСОБА_7

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.151 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.114 т. 3) у 2010 році у позивачці ОСОБА_7 зайво була виплачена орендна плата у сумі 103,24 грн. (а.с.114 т.3), у 2011 році їй нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена - у сумі 3 690,00 грн. у натуральній формі, зокрема, видано солому на суму 250 грн., озиму пшеницю 1 500,00 грн., озимий ячмінь - 1 400,00 грн., поросят 540,00 грн., зайво виплачена орендна плата у сумі 663,24 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_7 орендної плати у 2011 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу соломи на суму 250,00 грн. (а.с.137 т. 2), озимої пшениці 1 тонни на суму 1 500,00 грн. (а.с.135 т.2), ячменю 1 тонни на суму 1 400,00 грн. (а.с.136 т.2), копію накладної № 908 від 20 жовтня 2011 року на видачу 4 голів поросят на суму 540,00 грн. з ПДВ, всього на суму 3 690,00 грн.

Озима пшениця видавалась позивачці у 2011 році по ціні 1 500,00 грн. за 1 тонну з урахуванням ПДВ, ячмінь по ціні 1 400,00 грн.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2011 році, становила 1 836,00 грн., озимого ячменю 1 817,15 грн., ярого ячменю 1 835,29 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 889,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенцій ціна 1 523,00 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 2 071 грн., мінімальна інтервенційна ціна 1 670,00 грн.

Отже, позивачці у 2011 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та нижчій за мінімальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2011 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата становить 560,00 грн. (3 690,00 грн. 3 130,00 грн. = 560,00 грн.), з наростаючим підсумком зайво виплачена орендна плата становить 663,24 грн. (560,00 грн. + 103,24 грн. = 663,24 грн.), що відповідає даним у довідці відповідача (а.с.114 т.3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.151 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.114 т. 3) у 2012 році позивачці ОСОБА_7 нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена - у сумі 2 604,00 грн. у натуральній формі, зокрема, видано озиму пшеницю на суму 1 400,00 грн., мясо 364,00 грн., сіно 840,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_7 орендної плати у 2012 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.141 т.2), мяса на суму 364,00 грн. (а.с.140 т.2), сіна на сум 840,00 грн. з ПДВ (а.с.139 т.2), всього на суму 2 604,00 грн.

Озима пшениця видавалась позивачці у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2012/2013 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 856,00 грн. за 1 тонну.

Отже, позивачці у 2012 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та вищій за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 484,80 грн.) = 100,80 грн.).

Отже, у 2012 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 526,00 грн., яка повністю погашається зайво виплаченою орендною платою у 2012 році у сумі 663,24 грн. Після цього, сума зайво виплаченої позивачці орендної плати становить 137,24 грн., що відповідає даним у довідці відповідача (а.с.114 т.3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.151 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.114 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 7 035,00 грн. у натуральній формі, зокрема, видано озиму пшеницю на суму 2 550,00 грн., озимий ячмінь 2 550,00 грн., поросят 1 435,00 грн., борошно 500,00 грн., зайво виплачена орендна плата за 2011-2012 роки становить 137,24 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_7 орендної плати у 2013 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 15 ц на суму 2 550 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.143 т.2), ячменю 15 ц на суму 2 550,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.144 т.2), копію накладної № 612 на видачу 5 голів поросят на суму 1 435,00 грн. з ПДВ (а.с.142 т.2), копію накладної № 664 на видачу борошна 2 ц на суму 500,00 грн. з ПДВ (а.с.145 т.2), всього на суму 7 035,00 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачці у 2013 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2013 році, становила 2 067,62 грн., ярого ячменю 2 049,17 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2013/2014 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 756,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) - 1 916,00 грн.

Отже, позивачці у 2013 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2013 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачено орендної плати з наростаючим підсумком за 2011-2012 року у сумі 1 672,24 грн. (7 035,00 грн. 5 500,00 грн. = 1 535,00 грн. + 137,24 грн. = 1 672,24 грн.), що відповідає даним у довідці відповідача (а.с.114 т.3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.151 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.114 т. 3) у 2014 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 828,20 грн. у грошовій та натуральній формі, зокрема, видано мясо на суму 403,20 грн., масло вершкове 55,00 грн., печений хліб 800,00 грн., озимий ячмінь 1 200,00 грн., озима пшениця 1 200,00 грн., гроші у сумі 170,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_7 орендної плати у 2014 році у грошовій та натуральній формі: копії відомостей на видачу мяса на суму 403,20 грн. (а.с.148 т.2), масла вершкового на суму 55,00 грн. (а.с.149 т.2), хліба печеного на суму 800,00 грн. (а.с.150 т.2), озимого ячменю 6 ц на суму 1 200,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.147 т.2), озимої пшениці 6 ц на суму 1 200,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну ( а.с.146 т.2), грошей у сумі 170,00 грн. (а.с.153 т. 3), всього на суму 3 828,20 грн.

Озима пшениця та озимий ячмінь видавалась позивачці у 2014 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн., ярого ячменю 2 470,51 грн., озимого ячменю 2 430,55 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на озиму пшеницю 6 класу у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 243,00 грн. за 1 тонну

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових потреб) у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 505,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 2 100,00 грн.

Отже, позивака одержала у 2014 році частину орендну плату у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість, нижчій за максимальні інтервенційні ціни (пшениця), нижчій за мінімальні інтервенційні ціни (ячмінь).

Отже, у 2014 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 1 671,80 грн. (5 500,00 грн. 3 828,20 грн. = 1671,80 грн.), яка повністю погашається зайво виплаченою орендною платою за 2011-2012 роки у сумі 1 672,24 грн. Після цього, зайво виплачена позивачці орендна плата становить 0,44 грн. (1 672,24 грн. 1671,80 грн. = 0,44 грн.), що відповідає даним відповідача у довідці (а.с.114 т.3).

Таким чином, у 2011 році позивачці зайво виплачена орендна плата у сумі 663,24 грн.; у 2012 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 137,24 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата з наростаючим підсумком за 2011-2012 року у сумі 1 672,24 грн.; у 2014 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 0,44 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати позивачці немає, невиплата відповідачем орендної плати внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію у 2012 році у сумі 100,80 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою орендною платою (3 130,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

6. Виплата орендної плати позивачу ОСОБА_9

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.2 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.115 т. 3) у 2011 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій формі у сумі 3 130,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_9 орендної плати у 2011 році у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 3 130,00 грн. (а.с.6 т.2).

Суд вважає, що у 2011 році позивачу повністю виплачена нарахована орендна плата.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.170 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.115 т. 3) у 2012 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 130,00 грн. у грошовій формі.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_9 орендної плати у 2012 році у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 3 130,00 грн. (а.с.9 т.2).

Суд вважає, що позивачу у 2012 році повністю виплачена нарахована орендна плата.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.2 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.115 т. 3) у 2013 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн. у грошовій формі.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_9 орендної плати у 2013 році у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 3 130,00 грн. (а.с.9 т.2).

Документально не підтверджена виплата позивачу в 2013 році орендної плати у сумі 2 370,00 грн.

Суд вважає, що у 2013 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 2 370,00 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.2 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.115 т. 3) у 2014 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн. у грошовій формі.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_9 орендної плати у 2014 році у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 5 500 грн. (а.с.8 т.2).

Суд вважає, що у 2014 році позивачу повністю виплачена орендна плата.

Таким чином, у 2011 році позивачу повністю виплачена орендна плата; у 2012 році - повністю виплачена орендна плата; у 2013 році - не виплачена орендна плата у сумі 2 370,00 грн.; у 2014 році - повністю виплачена орендна плата.

Суд вважає, що невиплата позивачу орендної плати у 2013 році у сумі 2 370,00 грн., яка повністю виплачена йому у 2014 році, не є систематичною та наслідком його розірвання.

Із матеріалів справи видно, що орендна плата позивачу ОСОБА_9 виплачувалась виключно у грошовій формі на підставі довіреності ОСОБА_9, яку він видав 18 червня 2009 року ОСОБА_25 строком на десять років. Довіреність посвідчена секретарем Української сільської ради Іванівського району Херсонської області. Відповідно до довіреності ОСОБА_9 надав право ОСОБА_25 отримувати грошові прибутки за користування земельними ділянками (а.с.159 т.3).

Представник позивач ОСОБА_24 у своїх поясненнях стверджував про те, що вказана довіреність є нікчемною внаслідок того, що посвідчена не за місцем проживання позивача. Тому одержана орендна плата довіреною особою ОСОБА_25 за нікчемною довіреністю є невиплаченою орендною платою.

Згідно копії паспорту ОСОБА_9 (а.с.71-72 т.1) з 26 лютого 2008 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 ЦК України довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікування, або за місцем його проживання.

З позицією представників позивача суд не погоджується з наступних підстав.

За змістом ч. 3 ст. 247 ЦК України нікчемною є довіреність, у якій не вказана дата її вчинення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України довіреність як односторонній правочин, дія якого залежить від укладача, може бути в будь-який час скасована довірителем.

Відповідно до п. 1, ч. 1, ч. 2 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється у разі відмови довірителя від договору. Довіритель має право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобовязаний негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення.

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобовязання у вигляді відшкодування збитків або моральної шкоди (п. 4 ч. 1).

Суд вважає, що предметом позову є правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору оренди земельної ділянки, а правовідносини між довірителем на повіреним виникли на підставі доручення та не є предметом позову. Належними способами захисту права позивача у даному випадку могли б бути: скасування довіреності або одностороння відмова від договору доручення та відшкодування збитків.

7. Виплата орендної плати позивачціОСОБА_10

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.44 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.116 т. 3) позивачці у 2012 році нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 476,85 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видано озиму пшеницю на суму 1 400,00 грн., печений хліб 800,00 грн., зелену масу 132,50 грн., кукурудзу 640,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 456,75 грн., по обробітку городу 47,60 грн., зайво виплачена позивачці орендна плата за 2010-2011 роки становить 1 013,45 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_10 орендної плати у 2012 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.35 т.2), кукурудзи 3,20 ц на суму 640,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.34 т.2), зеленої маси 30 кг на суму 62,50 грн. (7,50 грн. (а.с.36 т.2). + 60 кг на суму 15,00 грн. (а.с.36 т.2). + 60 кг на суму 15,00 грн. (а.с.36 т.2). + 50 кг на суму 12,50 грн. (а.с.37. т.2). + 50 кг на суму 12,50 грн. (а.с.37 т.2). = 62,50 грн.), печеного хліба на суму 800,00 грн. (а.с.33 т.2); копії відомостей на надання послуг по обробітку городу на суму 119,00 грн. (47,60 грн. (а.с.38 т.2) + 71,40 (а.с.31 т.2) = 119,00 грн.), з водопостачання на суму 334,80 грн. (90,00 грн. (а.с.32 т. 2, 143 т.3) + 153,60 грн. (а.с.144 т.3) + 91,20 грн. (а.с.144 т.3) = 334,80 грн.), всього на суму 3 356,30 грн.

Озима пшениця видавалась позивачці у 2012 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну, кукурудза по ціні 2 000,00 грн.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2012/2013 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 856,00 грн. за 1 тонну, на кукурудзу 1 860,00 грн.

Отже, позивачці у 2012 році видана частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією - кукурудзою, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни (пшениця), вищій за максимальні інтервенційні ціни (кукурудза).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 484,80 грн.) = 100,80 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т кукурудзи для кормових потреб та вартістю її реалізації становить 140,00 грн. (2 000,00 грн. 1 860,00 грн. = 140,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 3,2 ц кукурудзи на суму 640,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану кукурудзу становить 44,80 грн. (640,00 грн. - 595,20 грн. (1 860,00 грн. х 0,32 т = 595,20 грн.) = 44,80 грн.).

Загальна сума перевищення інтервенційних цін становить 145,60 грн. (100,80 грн. + 44,80 грн. = 145,60 грн.).

Не підтверджено документально надання відповідачем послуг з водопостачання на суму 121,95 грн. ( 456,75 грн. (а.с.116 т.3) 334,80 грн. (а.с.32 т.2, 143 т.3, 144 т.3) = 121,95 грн.), видачу зеленої маси у сумі 70,00 грн. (132,50 грн. (а.с.116 т.3) 62,50 грн. (а.с.36 т.2, 37 т.2) = 70,00 грн.). Натомість надані документи на одержання позивачкою послуг по обробітку городу на суму 119,00 грн. замість 47,60 грн. указаних у довідках відповідача.

Суд вважає, що у 2012 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачено 226,30 грн. (3 356,30 грн. 3 130,00 грн. = 226,30 грн.), з наростаючим підсумком за попередні роки зайво виплачена орендна плата становить 1 239,75 грн. (1 013,45 грн. + 226,30 грн. = 1 239,75 грн.), що не відповідає сумі зайво виплаченої орендної плати, яка вказана у довідці відповідача - 1 360,30 грн. (а.с.116 т.3), яку суд до уваги не приймає, так як вона не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.44 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.116 т. 3) позивачці у 2013 році нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 4 672,20 грн. у натуральній формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 2 023,00 грн., озимий ячмінь 2 023,00 грн., солома 198,00 грн., печений хліб 265,00 грн., зайво виплачена орендна плата становить 1 360,30 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_10 орендної плати у 2013 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 10,9 ц на суму 1 853,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.40 т.2), ячменю 10,9 ц на суму 1 853,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.41 т.2), копію накладної № 305 на видачу ячменю на суму 340,00 грн. з ПДВ по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.43 т.2), всього ячменю на суму 2 193,00, копію відомості на видачу соломи на суму 198,00 грн. (а.с.42 т.2), копію відомості на видачу печеного хліба на суму 265,60 грн. (а.с.39 т. 2), всього на суму 4 356,60 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавались позивачці у 2013 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2013 році, становила 2 067,62 грн., ярого ячменю 2 049,17 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2013/2014 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 756,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) - 1 916,00 грн.

Отже, позивачці у 2013 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у 2013 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 1 143,40 грн. (5 500,00 грн. 4 356,60 грн. = 1143,40 грн.), яка повністю погашається за рахунок зайво виплаченої їй орендної плати у 2012 році та становить 1 360,30 грн. Таким чином, у 2013 році позивачці повністю виплачена орендна плата, залишок зайво виплаченої орендної плати становить 216,90 грн. (1 360,30 грн. 1 143,40 грн. = 216,90 грн.). По розрахункам відповідача зайво виплачена орендна плата позивачці у 2013 році становить 532,50 грн., що повністю підтверджено позивачкою при проведенні з нею звірки 28 січня 2015 року (а.с.76 т.3) та судом приймається до уваги.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.44 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.116 т. 3) позивачці у 2014 році нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 4 930,60 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видано печений хліб на суму 1 377,00 грн., озимий ячмінь 1 700,00 грн., озима пшениця 1 700,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 153,60 грн., зайво виплачена орендна плата за попередній рік становить 532,50 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_10 орендної плати у 2014 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу хліба на суму 1 377,00 грн. (1 200,00 грн. (а.с.45 т.2) + 177,00 (а.с.46 т.2) = 1 377,00 грн.), озимої пшениці 8,5 ц на суму 1 700,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.47 т.2), озимого ячменю 8,5 ц на суму 1 700,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.48 т.2), всього на суму 4 777,00 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачці у 2014 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн., ярого ячменю 2 470,51 грн., озимого ячменю 2 430,55 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на озиму пшеницю 6 класу у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 243,00 грн. за 1 тонну

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових потреб) у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 505,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 2 100,00 грн.

Отже, позивач одержав у 2014 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощується орендарем, по ціні нижчій за її собівартість, нижчій за максимальні інтервенційні ціни (пшениця), нижчій за мінімальні інтервенційні ціни (ячмінь).

Не підтверджено документально виплата позивачці орендної плати у відробітковій формі шляхом надання послуг з водопостачання на суму 153,60 грн. Проте, при проведенні звірки позивачка підтвердила надання їй послуг з водопостачання на суму 153,60 грн. (а.с.76 т.3). Таким чином, підтверджено, що у 2014 році позивачці виплачена орендна плата у сумі 4 930,60 грн.

Суд вважає, що у 2014 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 569,40 грн. (5 500,00 грн. 4 930,60 = 569,40 грн.), яка частково погашається за рахунок зайво виплаченої орендної плати позивачці у 2012-2013 роках у сумі 532,50 грн. Після чого невиплачена позивачці у 2014 році орендна плата становить 36,90 грн. (569,40 грн. 532,50 грн. = 36,90 грн.), що повністю відповідає розрахункам відповідача.

Таким чином, у 2012 році позивачці зайво виплачена орендна плата з наростаючим підсумком за попередні роки у сумі 1 239,75 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 532,50 грн.; у 2014 році - невиплачена орендна плата у сумі 36,90 грн.

Суд вважає, що невиплата орендної у 2014 році у сумі 36,90 грн. не є систематичною. Невиплата орендної плати внаслідок перевищення відповідачем максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році у сумі 145,60 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою орендною платою (3 130,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

8. Виплата орендної плати ОСОБА_12

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.24 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.123 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій формі у сумі 3 120,00 грн., зайво виплачена орендна плата становить 8,39 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_12 орендної плати у 2012 році у грошовій формі: копію відомості від 11 грудня 2012 року на видачу грошей у сумі 3 120,00 грн. (а.с.124 т.2).

Суд вважає, що у 2012 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 10,00 грн., яка частково погашається зайво виплаченою орендною платою у 2011 році у сумі 8,39 грн. Після чого невиплачена орендна плата становить 1,61 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.24 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.123 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., яка їй не виплачувалася.

Суд вважає, що у 2013 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн., з наростаючим підсумком за 2012 рік невиплачена орендна плата становить 5 501,61 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.24 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.123 т. 3) у 2014 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата з урахуванням боргу за минулий рік у грошовій формі в сумі 11 000,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_12 орендної плати у 2014 році у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 11 000,00 грн. (а.с.125 т.2).

Суд вважає, що у 2014 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 1,61 грн. (5 500,00 грн. + 5 501,61 грн. = 11 001,61 грн. 11 000,00 грн. = 1,61 грн.).

Таким чином, у 2012 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 1,61 грн.; у 2013 році - не виплачена орендна плата з наростаючим підсумком у сумі 5 501,61 грн.; у 2014 році - не виплачена орендна плата у сумі 1,61 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає. Невиплачена позивачці орендна плата у 2013 році у сумі 5 501,61 виплачена їй повністю у 2014 році, а невиплачена орендна плата у 2012 та у 2014 році у сумі 1,61 грн. є не значною в порівнянні із нарахованою (3 130,00 грн. у 2012 році та 5 500,00 грн. у 2014 році), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

Представник позивачки ОСОБА_24 у судовому засіданні стверджував про те, що довіреність ОСОБА_12, яку вона видала ОСОБА_29 21 листопада 2011 року на строк до 21 листопада 2013 року, на право одержувати належні їй виплати за сільськогосподарську продукцію, є нікчемною, так як посвідчена не за місцем проживання довірителя.

Згідно копії довіреності ОСОБА_12 21 листопада 2011 року видала довіреність ОСОБА_29 на отримання належних їй грошових виплат за сільськогосподарську продукцію (а.с.126 т.3).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_12 з 11 серпня 2010 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 «А», в м. Херсоні (а.с.89 т. 1).

Таким чином, на час розгляду справи строк дії довіреності закінчився, в період дії довіреності вона не була скасована довірителем.

Суд вважає, що правовідносини між довірителем та повіреним, які виникли на підставі одностороннього договору доручення, не є предметом позову.

9. Виплата орендної плати позивачу ОСОБА_16

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.80 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.127 т. 3) за 2010 рік відповідач не виплатив орендну плату позивачу у сумі 493,89 грн., у 2011 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена з урахуванням боргу за минулий рік - у сумі 3 520,85 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 1 500,00 грн., ячмінь 1 400,00 грн., мясо 252,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 262,50 грн., по обробітку городу 106,35 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_16 орендної плати у 2011 році у натуральній формі: копії відомостей на видачу пшениці 1 тонни на суму 1 400,00 грн. (а.с.68 т.2), ячменю 1 тонни на суму 1 400,00 (а.с.67 т.2), мяса свинини на суму 252,00 грн. (а.с.66 т.2), всього на суму 3 052,00 грн.

Не підтверджено доказами виплата орендної плати у відробітковій формі шляхом надання позивачу послуг з водопостачання на суму 262,00 грн. та обробітку городу на суму 106,35 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачу у 2011 році по ціні 1 400,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеного орендарем у 2011 році, становила 1 836,00 грн., озимого ячменю 1 817,15 грн., ярого ячменю - 1 835,29 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 889,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 523,00 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 2 071,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 670,00 грн.

Отже, позивачу у 2011 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за мінімальні інтервенційні ціни.

Отже, встановлено, що у 2011 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 78,00 грн. (3 130,00 грн. 3 052,00 грн. = 78,00 грн.).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.80 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.127 т. 3) у 2012 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 692,30 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 1 400,00 грн., озимий ячмінь 1 400,00 грн., кукурудза 240 грн., надані послуги з водопостачання на суму 197,10 грн., по обробітку городу на суму 445,20 грн., за 2011 рік позивачу недоплачена орендна плата у сумі 103,04 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_16 орендної плати у 2012 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу пшениці 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.69), ячменю 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.72 т.2), кукурудзи 1,2 ц на суму 240,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.73 т.2), копії відомостей на надання послуг по обробітку городу на суму 445,20 грн. (350,00 грн. (а.с.70 т.2) + 95,20 грн. (а.с.71 т.2) = 445,20 грн.), всього на суму 3 485,20 грн.

Озима пшениця, ячмінь та кукурудза видавалась позивачу у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн., кукурудзи 1 951,54 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2012/2013 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 856,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968,00 грн., на кукурудзу для кормових потреб 1 860,00 грн.

Отже, позивачу у 2012 році видана частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та вищій за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 484,80 грн.) = 100,80 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц ячменю на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 22,40 грн. (1 400,00 грн. 1 377,60 грн. (1 968,00 грн. х 0,7 т = 1 377,60 грн.) = 22,40 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т кукурудзи для кормових потреб та вартістю її реалізації становить 140,00 грн. (2 000,00 грн. 1 860,00 грн. = 140,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 1,2 ц кукурудзи на суму 240,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану кукурудзу становить 16,80 грн. (240,00 грн. - 223,20 грн. (1 860,00 грн. х 0,12 т = 223,20 грн.).

Загальна сума перевищення максимальних інтервенційних цін на видану позивачу продукцію у 2012 році становить 140,00 грн. (100,80 грн. + 22,40 грн. + 16,80 грн. = 140,00 грн.).

Не підтверджено доказами надання позивачу у 2012 році послуг з водопостачання на суму 197,10 грн.

Суд вважає, що у 2012 році позивачу повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата у сумі 355,20 грн. (3 485,20 грн. 3 130,00 грн. = 355,20 грн.), по підрахункам відповідача - 389,26 грн., яку суд не приймає до уваги, як таку, що не підтверджена доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.80 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.127 т. 3) у 2013 році позивачу нарахована орендна плата у розмірі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 5 685,00 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 2 516,00 грн., озимий ячмінь 2 533,00 грн., солома 540,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 96,00 грн., позивачу зайво виплачена орендна плата у сумі 389,26 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_16 орендної плати у 2013 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 14,8 ц на суму 2 516,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.74 т.2), ярового ячменю 14,9 ц на суму 2 533,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.76 т.2), соломи на суму 540,00 грн. (а.с.75 т.2), всього на суму 5 589,00 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачу у 2013 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2013 році, становила 2 067,62 грн., ярого ячменю 2 049,17 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2013/2014 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 756,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) - 1 916,00 грн.

Отже, позивачу у 2013 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Не підтверджено доказами виплату позивачу орендної плати в 2013 році шляхом надання послуг з водопостачання на суму 96,00 грн.

Суд вважає, що у 2013 році позивачу повністю виплачена орендна плати, зайво виплачена орендна плата у сумі 89,00 грн. (5 589,00 грн. 5 500,00 грн. = 89,00 грн.), з наростаючим підсумком зайво виплачена позивачу орендна плата становить 444,20 грн. (89,00 грн. + 355,20 грн. = 444,20 грн.). По підрахункам відповідача зайво виплачена позивачу орендна плата станом на 01 січня 2014 року становить 574,26 грн. При проведенні звірки 28 січня 2015 року позивачка підтвердила те, що відповідач їй зайво виплатив орендну плату за попередні роки у сумі 593,46 грн., що судом приймається до уваги (а.с.78 т. 3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.80 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.127 т. 3) у 2014 році позивачу нарахована орендна плата у розмірі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 4 919,20 грн. у грошовій, натуральній та відробітковій формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 2 000,00 грн., озимий ячмінь 2 000,00 грн., гроші у сумі 900,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 19,20 грн., зайво виплачена позивачці орендна плата за попередні роки у сумі 593,46 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_16 орендної плати у 2014 році у грошовій, натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 1 тонни на суму 2 000,00 грн. (а.с.77 т.2), ячменю 1 тонни на суму 2 000,00 грн. (а.с.79 т.2), грошей у сумі 900,00 грн. (а.с.78 т.2), копію відомості на надання послуг з водопостачання на суму 38,40 грн. (а.с.145 т.3), всього на суму 4 938,40 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачу у 2014 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн., ярого ячменю 2 470,51 грн., озимого ячменю 2 430,55 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на озиму пшеницю 6 класу у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 243,00 грн. за 1 тонну.

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових потреб) у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 505,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 2 100,00 грн.

Отже, позивач одержав в 2014 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість, нижчій за максимальні інтервенційні ціни (пшениця), нижчій за мінімальні інтервенційні ціни (ячмінь).

Підтверджено відповідачем виплату орендної плати у відробітковій формі шляхом надання позивачу послуг з водопостачання на суму більш, ніж вказано у розрахунку на 19,20 грн. (38,40 грн. 19,20 грн. = 19,20 грн.), при проведенні звірки з позивачем він підтвердив у акті від 28 січня 2015 року надання йому послуг з водопостачання на суму 19,20 грн., що судом приймається до уваги. Таким чином, у 2014 році позивачу виплачена орендна плата на суму 4 919,20 грн. (а.с.78 т. 3)

Суд вважає, що у 2014 році позивачу невиплачена орендна плата у сумі 580,80 грн. (5 500,00 грн. 4 919,20 грн. = 580,80 грн.), яка повністю погашається за рахунок зайво виплаченої орендної плати за 2012-2013 роки у сумі 593,46 грн. Таким чином, позивачу у 2014 році повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата у сумі 12,66 грн. (593,46 грн. 580,80 грн. = 12,66 грн.). По розрахункам відповідача позивачці зайво виплачена орендна плата у сумі 6,54 грн., що не підтверджено доказами та судом до уваги не приймається.

Таким чином, у 2011 році позивачу не виплачена орендна плата у сумі 78,00 грн.; у 2012 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 355,20 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата з наростаючим підсумком за попередні роки у сумі 593,46 грн.; у 2014 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 12,66 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає. Невиплачена позивачу орендна плата у 2011 році у сумі 78,00грн. виплачена йому повністю у 2012 році. Невиплата відповідачем орендної плати внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році на загальну суму у сумі 140,00 грн., є не значною в порівнянні з нарахованою (3 130,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

10. Виплата орендної плати позивачці ОСОБА_17

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.94 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.128 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 2 073,00 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видано сіно на суму 832,00 грн., мяса 154,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 658,90 грн., по обробітку городу 35,70 грн., поливу городу 392,40 грн., у 2011 році позивачці була зайво виплачена орендна плата у сумі 3 047,27 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_17 орендної плати у 2012 році у натуральній та відробітковій формі: копію накладної № 93 на видачу сіна 10,40 ц на суму 693,33 грн. з ПДВ (а.с.82 т.2), мяса - на суму 140,00 грн. (а.с.83 т.2); надані послуги по обробітку городу на суму 35,70 грн. (а.с.81 т.2), всього на суму 869,03 грн.

Не підтверджено доказами виплата позивачці орендної плати в 2012 році у відробітковій формі шляхом надання послуг з водопостачання на суму 658,90 грн., поливу городу на суму 392,40 грн., всього на суму 1 051,30 грн.

Суд вважає, що у 2012 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 2 260,97 грн., яка повністю погашається за рахунок зайво виплаченої орендної плати у 2011 році у сумі 3 047,27 грн. Таким чином, у 2012 році позиваці зайво виплачена орендна плата у сумі 786,30 грн. (3 047,27 грн. 2 260,97 грн. = 786,30 грн.). По розрахункам відповідача зайво виплачена позивачці орендна плата за попередні роки становить 1 99,70 грн., які суд до уваги не приймає, так як вони не підтверджені доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.94 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.128 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 4 978,00 грн. у натуральній формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 3 298,00 грн., печений хліб 600,00 грн., солома 882,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 198,00 грн., зайво виплачена позивачці орендна плата становить 1 991,70 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_17 орендної плати у 2013 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 9,7 ц на суму 1 649,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.86 т.2), ярового ячменю 9,7 ц на суму 1 649,00 грн. по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну (а.с.87 т.2), соломи на суму 882,00 грн. (504,00 грн. (а.с.88 т.2) + 378,00 грн. (а.с.84 т.2) = 882,00 грн.), копію накладної № 722 на видачу хліба печеного на суму 600,00 грн. з ПДВ (а.с.85 т. 2), всього на суму 4 780,00 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачці у 2013 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2013 році, становила 2 067,62 грн., ярого ячменю 2 049,17 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2013/2014 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 756,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) - 1 916,00 грн.

Отже, позивачці у 2013 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Не підтверджено документально видача позивачці орендної плати шляхом надання послуг з водопостачання у сумі 198,00 грн.

Суд вважає, що у 2013 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 720,00 грн. (5 500,00 грн. 4 780,00 грн. = 720,00 грн.), яка повністю погашається зайво виплаченою їй орендною платою за попередні роки у сумі 786,30 грн. Таким чином, позивачці у 2013 році повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата становить 66,30 грн. (786,30 грн. 720,00 грн. = 66,30 грн.). По розрахункам відповідача зайво виплачена позивачці орендна плата у 2013 році становить 1 469,07 грн. При проведенні звірки позивачка 28 січня 2015 року підтвердила суму зайво виплаченої їй орендної плати за попередні роки у сумі 1 469,07 грн., що судом приймається до уваги (а.с.77 т.3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.94 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.128 т. 3) у 2014 році позивачці нарахована орендна плата у розмірі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 4 936,35 грн. у натуральній та відробітковій формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 1 700,00 грн., озимий ячмінь 1 700,00 грн., солома 1 000,00 грн., мясо 322,00 грн., надані послуги з водопостачання на суму 191,85 грн., по обробітку городу 22,50 грн., зайво виплачена позивачці орендна плата за попередні роки становить 1 469,07 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_17 орендної плати у 2014 році у натуральній та відробітковій формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 8,5 ц на суму 1 700,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.89), озимого ячменю 8,5 ц на суму 1 700,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.90 т.2), соломи на суму 1000,00 грн. (а.с.91 т.2), мяса свинини 11,5 кг на суму 322,00 грн. (а.с.92 т.2). копії відомостей на надані послуги по обробітку городу на суму 22,50 грн. (а.с93 т.2), з водопостачання на суму 140,70 грн. ( 38,40 грн. (а.с.145 т. 3) + 102,30 грн. (а.с.145. 3) = 140,70 грн.), всього на суму 4 784,50 грн.

Озима пшениця та озимий ячмінь видавалась позивачці у 2014 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн., озимого ячменю 2 430,55 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на озиму пшеницю 6 класу у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 243,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 880,00 грн..

Максимальна інтервенційна ціна на ячмінь 3 класу (для кормових потреб) у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 505,00 грн., мінімальна інтервенційна ціна 2 100,00 грн.

Отже, позивач одержав в 2014 році частину орендну плату у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за мінімальні інтервенційні ціни.

Не підтверджено доказами надання в 2014 році позивачці послуг в рахунок орендної плати з водопостачання на суму 51,15 грн. Проте під час звірки 28 січня 2015 року позивачка підтвердила надання їй у 2014 році послуг з водопостачання у сумі 191,85 грн. та те, що у 2014 році їй виплачена орендна плата у натуральній формі та шляхом надання послуг на суму 4 936,31 грн. (а.с.77 т.3), що судом приймається до уваги.

Суд вважає, що у 2014 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 563,69 грн., яка повністю погашається за рахунок зайво виплаченої позивачці орендної плати за попередні роки у сумі 1 469,07 грн. Таким чином, у 2014 році позиваці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата у сумі 905,38 грн. (1 469,07 грн. 563,69 грн. = 905,38 грн.).

Отже, у 2012 році позиваці зайво виплачена орендна плата у сумі 786,30 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата з наростаючим підсумком за попередні роки у сумі 1 469,07 грн.; у 2014 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 905,38 грн.

Суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт систематичної невиплати позивачці орендної плати.

11. Виплата орендної плати позивачціОСОБА_15

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.65 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.126 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 6 260,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 6 100,00 грн. у натуральній формі, зокрема, видано озимий ячмінь на суму 3 080,00 грн., озиму пшеницю 3 000,00 грн., зелену масу 20,00 грн., за 2011 рік позивачці невиплачена орендна плата у сумі 26,90 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_15 орендної плати у 2012 році у натуральній формі: копії накладних та відомостей на видачу ячменю на суму 3 080,00 грн. (по накладній № 447 5 ц на суму 1 000,00 грн. з ПДВ по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.56 т.2) + по відомості 10,4 ц на суму 2 080 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.58 т.2) = 3 080,00 грн.), пшениці на суму 3 000,00 грн. (по накладній № 448 - 5 ц на суму 1 000,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.57 т.2) + по відомості 1 тонну на суму 2 000,00 грн. (а.с.59) = 2 000,00 грн.), всього на суму 6 080,00 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавалась позивачці у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн., ярого ячменю 2 379,89 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2012/2013 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 856,00 грн. за 1 тонну, на ячмінь 3 класу (для кормових цілей) 1 968,00 грн.

Отже, позивачці у 2012 році видана частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 15 ц озимої пшениці на суму 3 000,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 216,00 грн. (3 000,00 грн. 2 784,00 грн. (1 856,00 грн. х 1,5 т = 2 784,00 грн.) = 216,00 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 15,4 ц ячменю на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 49,28 грн. (3 080,00 грн. 3 030,72 грн. (1 968,00 грн. х 1,54 т = 3 030,72 грн.) = 49,28 грн.).

Загальна сума перевищення максимальних інтервенційних цін на видану позивачці продукцію у 2012 році становить 265,20 грн. (216,00 грн. + 49,20 грн. = 265,20 грн.).

Не підтверджено доказами виплата позивачці у 2012 році орендної плати у натуральній формі шляхом видачі зеленої маси на суму 20,00 грн.

Суд вважає, що у 2012 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 180,00 грн. (6 260,00 грн. 6 080,00 грн. = 180,00 грн.), по підрахункам відповідача позивачці у 2012 році невиплачена орендна плата у сумі 186,90 грн., що не підтверджено доказами і судом до уваги не приймається.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.65 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.126 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 11 000,00 грн., виплачена у сумі 11 575,00 грн. у грошовій та натуральній формі, зокрема, видано озиму пшеницю на суму 3 400,00 грн., кукурудзу в зерні 5 175,00 грн., гроші у сумі 3 000,00 грн., за 2012 рік позивачці невиплачена орендна плата у сумі 186,90 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_15 орендної плати у 2013 році у грошовій та натуральній формі: копії накладних на видачу кукурудзи на суму 5 175,00 грн. (по накладній №м 756 20 ц на суму 2 300,00 грн. по ціні 1 150,00 грн. за 1 тонну з ПДВ (а.с.60 т.2) + по накладній № 755 20 ц на суму 2 300,00 грн. по ціні 1 150,00 грн. за 1 тонну з ПДВ (а.с.61 т.2) + по накладній № 738 5 ц на суму 575,00 грн. по ціні 1 150,00 грн. за 1 тонну з ПДВ (а.с.62 т.2) = 5 175,00 грн.), озимої пшениці 20 ц на суму 3 400,00 грн. з ПДВ по накладній № 374 по ціні 1 700,00 грн. (а.с.62 т.2), грошей у сумі 3 000,00 грн. (а.с.61 т.2), всього на суму 11 575,00 грн.

Озима пшениця видавалась позивачці у 2013 році по ціні 1 700,00 грн. за 1 тонну, кукурудза 1 150,00 грн.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2013 році, становила 2 067,62 грн., кукурудзи 2 081,53 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2013/2014 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 756,00 грн. за 1 тонну.

Максимальна інтервенційна ціна на кукурудзу для кормових потреб - 1 509,00 грн., мінімальна інтервенційна ціна на кукурудзу для кормових потреб у 2013/2014 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 234,20 грн. за 1 тонну

Отже, позивачці у 2013 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість, нижчій за максимальні інтервенційні ціни (пшениця), нижчій за мінімальні інтервенційні ціни (кукурудза).

Суд вважає, що у 2013 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата становить 575,00 грн. (11 575,00 грн. 11 000,00 грн. = 575,00 грн.). За рахунок зайво виплаченої орендної плати у 2013 році повністю погашена невиплата орендної плати за 2012 рік у сумі 180,00 грн. Таким чином, зайво виплачена позивачці у 2013 році орендна плата становить 395,00 грн. (575,00 грн. - 180,00 грн. = 395,00 грн.)., що не відповідає розрахункам відповідача та становить 388,10 грн., яка судом до уваги не приймається, так як не підтверджується доказами.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.65 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.126 т. 3) у 2014 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 11 000,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 10 610,00 грн. у грошовій та натуральній формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 2 320,00 грн. та гроші у сумі 8 290,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_15 орендної плати у 2014 році у грошовій та натуральній формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 1 160 кг на суму 2 320,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.64 т.2), грошей у сумі 8 290,00 грн. (а.с.63 т.2), всього на суму 10 610,00 грн.

Озима пшениця видавалась позивачці у 2014 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2014 році, становила 2 438,66 грн. грн.

Максимальна інтервенційна ціна на озиму пшеницю 6 класу у 2014/2015 році з урахування податку на додану вартість становила 2 243,00 грн. за 1 тонну.

Отже, позивач одержав в 2014 році частину орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та за максимальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що у 2014 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 390,00 грн. (11 000,00 грн. 10 610,00 грн. = 390,00 грн.), яка погашається за рахунок зайво виплаченої орендної плати у 2013 році. Зайво виплачена позивачці орендна плата у 2014 році становить 5,00 грн. (395,00 грн. 390,00 грн. = 5,00 грн.), що не відповідає розрахункам відповідача у сумі 1,90 грн. (а.с.126 т.3), яку суд не приймає до уваги, як таку, що не підтверджена доказами.

Таким чином, у 2012 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 180,00 грн.; у 2013 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 395,00 грн.; у 2014 році - зайво виплачена позивачці орендна плата у сумі 5,00 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає. Невиплачена позивачці орендна плата у 2012 році у сумі 180,00 грн. виплачена їй повністю у 2013 році. Невиплата відповідачем орендної плати внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію у 2012 році у сумі 265,20 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою (6 260,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

12.Виплата орендної плати позивачці ОСОБА_19

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.55 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.129 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у сумі 3 140,00 грн. у грошовій та натуральній формі, зокрема, видано озиму пшеницю на суму 1 240,00 грн., гроші в сумі 1 900,00 грн., у 2011 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 8,97 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_19 орендної плати у 2012 році у грошовій та натуральній формі: копії відомостей на видачу озимої пшениці 6,2 ц на суму 1 240,00 грн. по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну (а.с.52 т.2), грошей у сумі 1 900,00 грн. (а.с.51 т.2), всього на суму 3 140,00 грн.

Отже, встановлено, що у 2012 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачено 10,00 грн. (3 140,00 грн. 3 130,00 грн. = 10,00 грн.). Зайво виплачена позивачці у 2012 році орендна плата погасила недоплачену їй орендну плату за 2011 рік, після чого зайво виплачена орендна плата становить 1,03 грн. (10,00 грн. 8,97 грн. = 1,03 грн.), що відповідає розрахункам відповідача.

Озима пшениця позивачці у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2012/2013 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 856,00 грн. за 1 тонну.

Отже, позивачці у 2012 році видана частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні, що перевищує максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачці видано в рахунок орендної плати 6,2 ц озимої пшениці на суму 1 240,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 89,28 грн. (1 240,00 грн. 1 150,72 грн. (1 856,00 грн. х 0,62 т = 1 150,72 грн.) = 89,28 грн.).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.55 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.129 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у розмірі 5 500,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій формі в сумі 3 000,00 грн., невиплачена орендна плата у сумі 2 498,97 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_19 у 2013 році орендної плати у грошовій формі: копію відомості на виплату грошей у сумі 3 000,00 грн. (а.с.53 т.2).

Суд вважає, що у 2013 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 2 500,00 грн., яка частково погашена за рахунок зайво виплаченої орендної плати за 2013 рік. Невиплачена за 2013 рік позивачці орендна плата становить 2 498,97 грн. (2 500,00 грн. - 1,03 грн. = 2 498,97 грн.).

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_19 орендної плати у 2014 році у грошовій формі: копію відомості на виплату грошей у сумі 8 000,00 грн. (а.с.63 т.2).

Суд вважає, що у 2014 році позивачці повністю виплачена орендна плата, зайво виплачено орендної плати у сумі 2 500,00 грн. За рахунок зайво виплаченої позивачці у 2014 році орендної плати повністю погашена невиплата орендної плати у 2013 році у сумі 2 498,97 грн., після чого, зайво виплачена орендна плата позивачці становить 1,03 грн., що відповідає розрахункам, які надані відповідачем (а.с.129 т.3).

Таким чином, у 2012 році позивачці повністю зайво виплачена орендна плата у сумі 1,03 грн.; у 2013 році - невиплачена орендна плата у сумі 2 498,97 грн.; у 2014 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 1,03 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає. Невиплачена позивачці орендна плата у 2013 році у сумі 2 498,97 грн. виплачена їй повністю у 2014 році. Невиплата відповідачем орендної плати внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію, видану у рахунок орендної плати у 2012 році на загальну суму у сумі 89,28 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою (3 130,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

13. Виплата орендної плати позивачу ОСОБА_3

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.111 т. 3) у 2010 рік позивачу невиплачена орендна плата у сумі 23,91 грн., у 2011 році йому нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата в натуральній формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 3 130,00 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_3 у 2010 році у натуральній формі орендної плати: копію відомості на видачу мяса 8,4 кг на суму 235,20 грн. (а.с.30 т.2), копію накладної № 825 від 16 вересня 2011 року на видачу озимої пшениці 20,87 ц на суму 3 130,50 грн. з ПДВ по ціні 1 500,00 грн. за 1 тонну (а.с.154 т.3), всього на суму 3 365,70 грн.

Озима пшениця видавалась позивачу у 2011 році по ціні 1 500,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 т озимої пшениці 6 класу, вирощеного орендарем у 2011 році, становила 1 836,00 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2011/2012 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 889,00 грн. за 1 тонну, мінімальна інтервенційна ціна 1 523,00 грн.

Отже, позивачу у 2011 році виплачена частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та мінімальні інтервенційні ціни.

Суд вважає, що позивачу у 2011 році повністю виплачена орендна плата, зайво виплачена орендна плата у сумі 235,70 грн. ( 3 365,70,00 грн. 3130,00 грн. = 235,70 грн.).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.111 т. 3) у 2012 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена - у сумі 2 800,00 грн. в натуральній формі, зокрема, видана озима пшениця на суму 1 400,00 грн., озимий ячмінь 1 400,00 грн., невиплачена орендна плата становить 23,91 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_3 у 2012 році у натуральній формі орендної плати: копію відомості на видачу озимої пшениці 7 ц на суму 1400,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.26 т.2), ячменю 7 ц на суму 1 400,00 грн. по ціні 2000,00 грн. за 1 тонну (а.с.27 т.2), всього на суму 2 800,00 грн.

Озима пшениця та ячмінь видавались позивачу у 2012 році по ціні 2 000,00 грн. за 1 тонну.

Згідно довідки від 26 червня 2015 року (а.с.168 т.2) собівартість 1 тонни озимої пшениці 6 класу, вирощеної орендарем у 2012 році, становила 2 289,47 грн.

Максимальна інтервенційна ціна на пшеницю 6 класу у 2012/2013 маркетинговому періоді з урахуванням податку на додану вартість становила 1 856,00 грн. за 1 тонну з урахуванням податку на додану вартість.

Отже, позивачу у 2012 році видана частина орендної плати у натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка вирощувалась орендарем, по ціні нижчій за її собівартість та вищій за максимальні інтервенційні ціни.

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т пшениці 6 класу та вартістю її реалізації становить 144,00 грн. (2 000,00 грн. 1 856,00 грн. = 144,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц озимої пшениці на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на видану пшеницю становить 100,80 грн. (1 400,00 грн. 1 299,20 грн. (1 856,00 грн. х 0,7 т = 1 484,80 грн.) = 100,80 грн.).

Різниця між максимальною інтервенційною ціною 1 т ячменю 3 класу (для кормових цілей) та вартістю її реалізації становить 32,00 грн. (2 000,00 грн. 1 968,00 грн. = 32,00 грн.). Позивачу видано в рахунок орендної плати 7 ц ячменю на суму 1 400,00 грн., перевищення максимальної інтервенційної ціни на виданий ячмінь становить 22,40 грн. (1 400,00 грн. 1 377,60 грн. (1 968,00 грн. х 0,7 т = 1 377,60 грн.) = 22,40 грн.).

Загальна сума перевищення максимальних інтервенційних цін на видану позивачу продукцію у 2012 році становить 123,20 грн. (100,80 грн. + 22,40 грн. = 123,20 грн.).

Суд вважає, що у 2012 році позивачу невиплачена орендна плата у сумі 330,00 грн. (3 130,00 грн. - 2 800,00 грн. = 330,00 грн.), яка частково погашається за рахунок зайво виплаченої орендної плати у 2010-2011 роках у сумі 235,70 грн. Таким чином. невиплачена орендна плата позивачу у 2012 році становить 95,00 грн. (330,00 грн. 235,70 грн. = 95,00 грн.).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.111 т. 3) у 2013 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., яка не виплачувалася, невиплачена орендна плата за попередні роки становить 353,91 грн.

Суд вважає, що у 2013 році позивачу невиплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.111 т. 3) у 2014 році позивачу нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена у грошовій та натуральній формі у сумі 11 225,00 грн., зокрема, видано борошно на суму 125 грн., гроші у сумі 11 100,00 грн., сума невиплаченої орендної плати становить 5 853,91 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачу ОСОБА_3 у 2014 році орендної плати у грошовій формі: копію відомості на виплату грошей у сумі 11 100 грн. (а.с.29 т.2)

Не підтверджено документально виплата позивачу у 2014 році орендної плати у натуральній формі шляхом видачі борошна на суму 125,00 грн.

Суд вважає, що у 2014 році позивачу повністю виплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн., зайво виплачена орендна плата у сумі 5 600,00 грн. (11 100,00 грн. 5 500,00 грн. = 5 600,00 грн.). Зайво виплачена орендна плата повністю погашає невиплачену позивачу орендну плату за 2013 рік у сумі 5 500,00 грн. Залишок зайво виплаченої орендної плати позивачу становить 100,00 грн. (5 600,00 грн. 5 500,00 грн. = 100,00 грн.), яка погашає невиплачену орендну плату за 2012 рік у сумі 95,00 грн., після чого, зайво виплачена позивачу орендна плата становить 5,00 грн. (100,00 грн. 95,00 грн. = 5,00 грн.), що не відповідає розрахункам відповідача, відповідно до яких позивачу невиплачена орендна плата у сумі 128,91 грн. (а.с.111 т.3). та судом до уваги не приймається, так як не підтверджено доказами.

Таким чином, у 2011 році позивачу зайво виплачена орендна плата у сумі 235,70 грн.; у 2012 році - невиплачена орендна плата у сумі 95,00 грн.; у 2013 році - невиплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн.; у 2014 році - зайво виплачена орендна плата у сумі 5,00 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає. Невиплачена позивачу орендна плата у 2013 році у сумі 5 500,00 грн. виплачена йому повністю у 2014 році. Невиплата орендної плати у 2012 році у сумі 95,00 грн. та внаслідок перевищення максимальних інтервенційних цін на сільськогосподарську продукцію у 2012 році на загальну суму у сумі 123,20 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою орендною платою (3 130,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

14. Виплата орендної плати ОСОБА_11

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.121 т. 3) у 2012 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., виплачена орендна плата у грошовій формі у сумі 3 120,00 грн., у 2011 році позивачці зайво виплачена орендна плата у сумі 1,95 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_11 у 2012 році орендної плати у грошовій формі: копію відомості на видачу грошей у сумі 3120,00 грн. (а.с.25 т.2,122 т.3).

Суд вважає, що у 2012 році позивачці не виплачена орендна плата у сумі 10,00 грн., яка частково погашається зайво виплаченою позивачці орендної платою у 2011 році. Таким чином, невиплачена орендна плата у 2012 році становить 8,05 грн. (10,00 грн. 1,95 грн. = 8,05 грн.), що відповідає даним розрахунку відповідача (а.с.121 т.3).

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.121 т. 3) у 2013 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 3 130,00 грн., орендна плата у 2013 році позивачці не виплачувалась, за 2012-2013 роки невиплачена орендна плата становить 5 508,05 грн.

Дані про виплату позивачці орендної плати відповідачем не представлені.

Суд вважає, що у 2013 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 3 130,00 грн.

Згідно довідок СВК «Новосеменівське» від 19 листопада 2014 року (а.с.28 т.2) та від 12 травня 2015 року (а.с.121 т. 3) у 2014 році позивачці нарахована орендна плата у сумі 5 500,00 грн., виплачена у грошовій формі у сумі 11 000,00 грн., невиплачена орендна плата за попередній рік становить 5 508,05 грн.

Відповідач надав підтверджуючі документи на видачу позивачці ОСОБА_11 у 2014 році орендної плати у грошовій формі: копію відомості на виплату грошей у сумі 11 000,00 грн. (а.с.23 т.2).

Суд вважає, що у 2014 році позивачці повністю виплачена орендна плата у сумі 5 500,00 грн., зайво виплачено орендної плати на суму 5 500,00 грн., яка частково погашає невиплачену орендну плату за 2013 рік. Невиплачена позивачці орендна плата становить 8,05 грн. (5 508,05 грн. 5 500,00 грн. = 8,05 грн.), що відповідає сумі, яка вказана у довідці відповідача (а.с.121 т.3).

Таким чином, у 2012 році позивачці невиплачена орендна плата у сумі 8,05 грн.; у 2013 році - невиплачена орендна плата у сумі 3 130,00 грн.; у 2014 році - невиплачена позивачці орендна плата у сумі 8,05 грн.

Суд вважає, що систематичної несплати орендної плати немає. Невиплачена позивачці орендна плата у 2013 році у сумі 3 130,00 грн. виплачена їй повністю у 2014 році. Невиплата орендної плати у 2014 році у сумі 8,05 грн., є не значною в порівнянні із нарахованою орендною платою (5 500,00 грн.), порушення відповідачем договору оренди землі не є істотним та не є наслідком його розірвання.

Представник позивачки ОСОБА_24 у судовому засіданні стверджував, що довіреність ОСОБА_28, яку вона видала ОСОБА_21 25 липня 2008 року на строк до 25 липня 2011 року, на право одержувати належну їй сільськогосподарську продукцію, є нікчемною, так як посвідчена не за місцем проживання довірителя.

Згідно копії довіреності ОСОБА_28 25 липня 2011 року видала довіреність ОСОБА_21 на отримання належних їй грошових виплат за сільськогосподарську продукцію (а.с.126 т.3).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_28 з 20 серпня 2002 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, дніпропетровської області (а.с.86 т. 1).

Таким чином, на час виникнення правовідносин між сторонами по договору оренди довіреність не діяла у звязку із закінченням її строку.

До того ж правовідносини між довірителем та повіреним, які виникли на підставі одностороннього договору доручення, не є предметом позову та виходять за межі строку позовної давності.

Щодо вимог позивачів про незастосування відповідачем до показників нормативної грошової оцінки земельних ділянок коефіцієнту 1,756 році при нарахування та виплаті орендної плати позивачам у 2012 році.

Із матеріалів справи видно, що додаткові угоди були укладені: 01 листопада 2013 року - із позивачем ОСОБА_2; 17 травня 2013 року із позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_5; 17 червня 2013 року із позивачами ОСОБА_11, ОСОБА_15 та ОСОБА_19; 07 червня 2013 року із позивачем ОСОБА_3 Відповідно до додаткових угод у договори оренди землі вказаних позивачів були внесені зміни доп. 5 договорів оренди земельної ділянки - нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 215 558,00 грн., з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2 та 1,756, при визначенні розміру орендної плати за даним договором, зазначена нормативно-грошова оцінка земельної ділянки перераховується на коефіцієнт 1,756, що передбачений Постановою Кабінету Міністрів України № 1185 від 31 жовтня 2011 року; до п. 9 - розмір орендної плати із 3 683,00 грн. змінено на 6 467,00 грн.

В інші договори оренди землі зміни не вносились, додаткові угоди не укладались.

Згідно п. 9 договорів оренди земельних ділянок, до яких зміни не вносились, розмір річної орендної плати становить 3 683,00 грн. - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 122 755 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2 (ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_16,); розмір орендної плати 6 467,00 грн., нормативна грошова оцінка 215 558 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації (ОСОБА_12І.).

У договорах оренди землі, укладених з ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 нормативна грошова оцінка та розмір орендної плати не вказаний.

Постановою Кабінету Міністрів України №1185 "Про внесення змін до ОСОБА_21 нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів" від 31 жовтня 2011 року закріплено, що показники нормативної грошової оцінки гектара ріллі окремої земельної ділянки проведеної станом на 01 липня 1995 року застосовуються із коефіцієнтом 1,756.

Згідно п. 1 ОСОБА_21 нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року за № 213, нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно ст. 23 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки протягом строку дії укладених договорів оренди землі позивачі не зверталися до відповідача відносно внесення до них змін щодо розміру орендної плати чи зміни порядку її нарахування, то відповідач здійснював виплату орендної плати за землю відповідно до розміру, передбаченого у договорах оренди та додаткових угодах до них, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2. Таким чином, права позивачів не були порушені. Умов про обов'язковість перегляду розміру орендної плати у разі зміни коефіцієнту індексації, який застосовується до нормативної грошової оцінки, укладені із позивачами договори не містять. За таких обставин відсутні й підстави для нового розрахунку річного орендного платежу.

Щодо позовних вимог в частині оформлення видачі орендної плати у натуральній та відробітковій формі.

Так, п. 9 договорів оренди встановлено виплату орендної плати у грошовій, натуральній та відробітковій формі. При чому натуральна форма виплати орендної плати передбачає, що номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю у рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року укладається між орендодавцем та орендарем і є додатком до цього договору. Крім того, натуральна та відробіткова форма орендної плати передбачає оформлення відповідними актами передачу продукції та надання послуг у рахунок орендної плати.

Згідно ст. 22 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року в редакції статті від 02 грудня 2010 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонам, орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений1 у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як установлено у судовому засіданні номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставлялась орендарем орендодавцю у рахунок орендної плати, у окремій угоді щорічно до початку чергового року сторонами не визначалась, виплата орендної плати у натуральній та відробітковій формі відповідними актами на передачу продукції та надання послуг не оформлялась.

Проте, на підтвердження видачі позивачам сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати та надання послуг, орендар надав до суду заповнені ним відомості, накладні та акти-звірок, підписані орендодавцем та їх представниками, що дає підстави для висновку, що сторони у письмовій формі дійшли згоди щодо переліку, кількості і якісних показників продукції, яка має бути видана в рахунок орендної плати у натуральній та відробітковій формі за період з 2010-2014 роки.

За таких обставин відсутність окремих угод, які щорічно до початку чергового року повинні були укладатись між сторонами, актів передачі продукції та надання послуг, не є підставою для розірвання договорів оренди землі, орендарем дотримана письмова форма передачі натуральної продукції та надання послуг, права позивачів не були порушені.

Щодо позовних вимог в частині не нарахування пені на невиплачену орендну плату.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язанння (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язанння.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 14 договорів оренди земельних ділянок у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення.

Таким чином, не нарахування відповідачем пені у всіх випадках невиплати орендної плати, є видом відповідальності, а не підставою для збільшення розміру невиплаченої орендної плати.

Із матеріалів справи видно, що відповідач порушував строки виплати орендної плати, які не мають характеру систематичної невиплати, а пеня за своєю правовою природою є простроченням платежу, видом неустойки і для її стягнення договорами оренди землі передбачений інший спосіб захисту прав орендодавця, зокрема, стягнення пені.

Щодо позовних вимог в частині зниження родючості орендованих земельних ділянок, як підстави для розірвання договорів оренди землі.

Із матеріалів справи видно, що агрохімічні паспорти на земельні ділянки були видані у 2014 році позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_28 (а.с.211-218).

Згідно довідки Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області ДУ «Держґрунтохорона» дослідження земельного масиву, що знаходяться у межах сільської ради проводилось у 2010 році, дослідження родючості ґрунтів по окремих земельних ділянках (контурах) не проводилось. Дослідження родючості ґрунту земельного масиву, що знаходиться у межах сільської ради ДУ «Держґрунтохорона» у 2014 році не проводилось. Проведення даного дослідження заплановано на 2015 рік (а.с.188).

Відповідно до інформації ДУ «Держґрунтохорона» від 26 грудня 2014 року на замовлення представника юридичної фірми «Правочин», який діяв на підставі довіреностей приватних осіб ОСОБА_28 (контур поля № 7), ОСОБА_3 (контур поля № 11), ОСОБА_5 (контур поля № 12), ОСОБА_1, (контур поля № 18), ОСОБА_10 (контур поля № 20), ОСОБА_6 (контур поля № 23), ОСОБА_7 (контур поля № 31), установою проведено додаткові моніторингові дослідження ґрунту (відбір та аналіз ґрунту), зазначених масивів для визначення динаміки змін основних показників родючості ґрунту за період 2010-2014 роки та надання порівняльного висновку (а.с.233-235 т.2).

Згідно висновку Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» Херсонська філія «Держґрунтохорона» № 158-20/01.01/545 від 25 листопада 2014 року порівняльна характеристика аналітичного дослідження зразків ґрунту земель, що знаходяться в межах Новосеменівської сільської ради Херсонської області (контури №№ 7, 11, 12, 13, 18, 19, 20, 23, 31), свідчать про погіршення їх основних агрохімічних критеріїв та зниження загальної продуктивності земельного масиву. За результатами агрохімічного моніторингу (2010 року та 2014 року) наведених вище площ, виявлено погіршення основних параметрів якості земельних ділянок за такими основними показниками якості як вміст гумусу, вміст рухомих мікроелементів (фосфору, калі.) та зниження оцінкових критеріїв: агрохімічної та еколого-агрохімічної оцінки. Зокрема відзначено зниження умісту гумусу (за середньозваженими величинами) на 0,18 % або 5,6 відносних одиниць, умісту рухомого фосфору на 15 мг/кг ґрунту або на 35,3% умісту обмінного калію на 103 мг/кг ґрунту або на 17,3 %. Як результат зниження умісту органічної речовини (гумусу) та основних мікроелементів відзначено зниження агрохімічної оцінки досліджених ґрунтів в цілому на 6,0 балів або 10,6 % та зниження еколого-агрохімічної оцінки на 7,1 бали або на 11,2 %. Порівняльні характеристики агрохімічного моніторингу за період 2010 та 2014 роки представлені в таблиці додатку. Даний висновок є свідченням загального зниження якісних характеристик та родючості ґрунтів земельного масиву в межах Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області за період між 2010 та 2014 роками (а.с.209-210 т.1).

Спеціаліст ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснила, що про зниження родючості ґрунтів земельного масиву свідчать результати аналітичного дослідження ґрунту у 2014 році, які порівнювались із результатами аналітичного дослідження ґрунту, проведеними у 2010 році. У 2014 році проводилась екологоагрохімічна оцінка ґрунту по 29 показниках, агрохімічна оцінка по 20 показниках. На зниження родючості ґрунту має вплив: недотримання сівозмін, незбалансоване внесення мінеральних добрив та органічних речовин, система обробітку ґрунту, система зрошення (недостатнє чи надмірне, якість води тощо), зміна клімату (вітрова ерозія, засуха тощо). При аналітичному дослідженні ґрунту причини зниження родючості ґрунту не досліджувались, рекомендації орендарю щодо вжиття заходів по відновленню родючості ґрунту установою не направлялись. Допускаються щорічні динамічні коливання показників ґрунту в межах 10 %. Показник ґрунту є сталим, якщо він не виходить за межі 10 %. У даному випадку сталий показник становить 5,6%, але тенденція його зміни зберігається. У 2014 році земельні ділянки не обстежувались, обстежувався земельний масив, що на 90 % відображає стан земельних ділянок. Земельні ділянки обстежуються один раз на пять років, дані обстеження вносяться до агрохімічних паспортів. Дані аналітичного обстеження ґрунту у 2014 році відображають істотне зниження основних показників ґрунту, крім гумусу.

Із матеріалів справи видно, що орендарем вживаються заходи по збереженню родючості ґрунту, зокрема, придбаваються та вносяться мінеральні добрива, розробляються сівозміни (а.с.64-74).

Позивачі при обґрунтуванні позовних вимог посилаються на порушення відповідачем п. 31 договорів оренди землі, відповідно до якого, орендар зобовязаний дотримувати режиму природоохоронного використання землі. При цьому позивачі не вказують на конкретні факти недотримання відповідачем режиму природоохоронного використання землі, а посилаються лише на висновок, що відображає фактичні показники ґрунту та свідчить про зниження його родючості.

Відповідно до ст. 36 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року в разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

На підставі ст. 24 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

У зв'язку з чим, відповідно до ст 32. Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (2768-14) та іншими законами України.

Згідно положень Закону України від 19 червня 2003 року № 962-ІУ «Про охорону земель» (далі - Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року), зокрема ст. 35, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо.

Крім того, відповідно до положень ст. 36 Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб.

При цьому ст. 1 Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року передбачено, що родючість ґрунту - здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту.

Основні вимоги щодо підтримання стану родючості землі передбачено ст. 37 Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року, а саме власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель.

З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення.

Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів.

Відповідно до ст. 34 Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року нормативи показників деградації земель установлюються для кожної категорії земель з метою запобігання погіршенню їх стану і використовуються для здійснення контролю за використанням та охороною земель.

До нормативів показників деградації земель належать показники гранично допустимого погіршення стану і властивостей земельних ресурсів внаслідок антропогенного впливу та негативних природних явищ, а також нормативи інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення.

Показники інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення встановлюються з урахуванням даних агрохімічної паспортизації земель.

При встановленні показників інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення визначаються сільськогосподарські культури, вирощування яких обмежується або забороняється, а також технології та окремі агротехнічні операції щодо їх вирощування.

Показники інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення використовуються в процессі складання проектно-технологічної документації на вирощування сільськогосподарських культур.

Крім того, відповідно до ст. 30 Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року у галузі охорони земель та відтворення родючості ґрунтів встановлюються такі нормативи: гранично допустимого забруднення ґрунтів; якісного стану ґрунтів; оптимального співвідношення земельних угідь; оптимального співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськогосподарських регіонах; показників деградації земель та ґрунтів.

Нормативи в галузі охорони земель та відтворення родючості ґрунтів встановлює Кабінет Міністрів України.

У судовому засіданні встановлено, що орендовані земельні ділянки використовуються відповідачем відповідально до їх цільового призначення, вживаються заходи по дотриманню режиму природоохоронного використання землі, зокрема, встановлюються сівозміни, вносяться мінеральні та органічні добрива.

На час передачі в оренду земельних ділянок позивачі агрохімічних паспортів не мали, окремим позивачам агрохімічні паспорти були видані у 2014 році.

Агрохімічна та екологоагрохімічна оцінка земельних ділянок позивачів проводилась у 2010 році, обстежувався земельний масив площею 80-90 га, результати цієї оцінки до відома сторін не були доведені.

Законодавством встановлено обовязок обстеження ґрунтів один раз на пять років, у 2015 році дослідження стану ґрунтів не проводилось, у 2014 році на замовлення окремих позивачів проводився моніторинг стану ґрунту одного поля площею 7 га, на підставі результатів якого зроблено висновок про погіршення стану родючості орендованих земельних ділянок.

Проте, ст. 34 Закону України № 962-ІУ від 19 червня 2003 року встановлено, що показники інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення встановлюються з урахуванням даних агрохімічної паспортизації земель.

За таких обставин, суд вважає, що порівняння результатів моніторингу стану ґрунту на земельній ділянці площею 7 га, проведеного у 2014 році, з результатами агрохімічного та екологоагрохімічного обстеження ґрунту земельної ділянки площею 80-90 га, проведеного у 2010 році, зроблений на підставі цього висновок про зниження родючості та висновок спеціаліста про істотне зниження родючості ґрунту є передчасним. До того ж вказаний висновок не відображає стан ґрунту кожної орендованої земельної ділянки.

Представники позивачів стверджують, що відповідач застосовує такі методи використання та засоби обробки орендованої землі, які призвели до погіршення родючості ґрунтів. При цьому, позивачами не представлено жодного доказу на підтвердження того, що відповідач використовує орендовані земельні ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

Із пояснень спеціаліста ОСОБА_30 видно, що при аналітичному дослідженні ґрунту у 2014 році та в період дії договорів оренди причини погіршення родючості орендованої землі не встановлювались.

Оскільки порушень режиму природоохоронного використання орендованих земельних ділянок відповідачем не встановлено, то підстав для розірвання договорів оренди немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, ст. 11, ст. 60, ч. 1 ст. 88, ст. 213, ст. 215, ст. 224 ЦПК України, ст. 18, ст. 20, ст. 22, ст. 23, ст. 24, ст. 31, ст. 36 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» в редакції від 30 жовтня 2010 року, ч. 1, ч. 2 ст. 207, ч. 1 ст. 210, ст. 257, ч.1 ст. 549, ст. 610, п.3 ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 651 ЦК України, п. 3.1, п. 3.2, ст. 3, п.3.3.1. ст. 3 Закону України від 24 червня 2004 року N 1877 «Про державну підтримку сільського господарства України» в редакції від 04 червня 2009 року, п. «г» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 1, ст. 30, ст. 34, ст. 35, ст. 36, ст. 37 Закону України від 19 червня 2003 року № 962-ІУ «Про охорону земель», пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 17 від 10.02.2011 року N 17 із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства N 139 від 15.04.2011 року, N 217 від 02.06.2011 року, N 424 від 25.08.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за N 194/18932 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2011/2012 маркетинговому періоді», пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 125 від 14.03.2012 року із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства № 186 від 11.04.2012 року, № 375 від 26.06.2012 року, № 248 від 09.04.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2012 року за № 448/20761 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2012/2013 маркетинговому періоді», пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 394 від 26.06.2013 № 394 із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства № 576 від 26.09.2013 року, № 238 від 19.06.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2013 року за № 1135/23667 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2013/2014 маркетинговому періоді», пунктом 1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 242 від 24.06.2014 року із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства аграрної політики та продовольства № 300 від 08.08.2014 року, № 384 від 03.10.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2014 року за № 794/25571 «Питання діяльності Аграрного фонду на організованому аграрному ринку у 2014/2015 маркетинговому періоді», Постановою Кабінету Міністрів України №1185 "Про внесення змін до ОСОБА_21 нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів" від 31 жовтня 2011 року, п. 1 ОСОБА_21 нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року за № 213, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосеменівське» в с. Новосеменівка, Іванівського району, Херсонської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Іванівського районного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_31