Номер провадження: 22-ц/785/324/15
Головуючий у першій інстанції Погребний Н.А.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Суворова В.О.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2003 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору застави дійсним та про визнання права власності,-

встановила:

У жовтні 2003 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеними позовними вимогами, посилаючись на те, що його доньці ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1000 га.

06.09.2003 року відповідачка позичила у ОСОБА_4 3000 доларів США, про що написала розписку. У розписці зазначила, що у випадку не повернення коштів на протязі 7 днів передає у власність позивачу належний їй будинок та земельну ділянку. Крім того, зобов'язалася не пізніше наступного дня оформити нотаріально договір застави, але свої зобов'язання не виконала.

На підставі зазначеного просив суд визнати договір застави дійсним, та визнати за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га..

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2003 року договір застави від 06 вересня 2003 року, що був укладений між ОСОБА_4 до ОСОБА_3, визнаний дійсним.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачка не виконала умови договору застави, нотаріально його не оформила, то вимоги позивача щодо визнання договору застави дійсним та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2003 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 09.09.1997 року ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними господарчими спорудженнями, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.11) та земельна ділянка площею 0,1000 га за тією ж адресою, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 025120 (а.с.6).

В матеріалах справи є розписка, з якої вбачається, що ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_4 3000 доларів США, які зобов'язується повернути протягом семи днів. У випадку не повернення суми боргу право власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га переходить у власність ОСОБА_4 (а.с.4).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання права власності, виходив з того, що між сторонами був укладений договір застави, але колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками з наступних підстав.

Оскільки спірні правовідносини виникли у вересні 2003 року, тобто до набрання чинності новим ЦК України, то на них розповсюджується дія Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та Закону України "Про заставу".

Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про заставу" (в редакції, яка діяла на той час) у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, транспортні засоби, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави транспортних засобів та космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих засобів та об'єктів.

Статтею 14 Закону визначено, що недотримання вимог щодо договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Згідно ч. 7 ст. 20 Закону звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду (арбітражного або третейського суду), на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду або арбітражного суду.

Суд першої інстанції у порушення зазначених вимог закону визнав договір застави дійсним, та визнав за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1000 га за тією ж адресою на підставі боргової розписки.

Колегія суддів також звертає увагу, що у суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_4 визнав апеляційну скаргу та не заперечував проти її задовольнити.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору застави дійсним та про визнання права власності на спірне майно у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2003 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору застави дійсним та про визнання права власності відмовити.

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

В.І. Сватаненко