Справа № 382/2589/14 Головуючий у І інстанції Бурзель Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/1313/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 47 12.03.2015
У Х В А Л А

іменем України

12 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Антоненко В.І.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивачка звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 8 грудня 2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказувала, що сторони проживають окремо, неповнолітня донька проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, повнолітній син ОСОБА_3 навчається на 3-му курсі денної форми навчання Державного університету телекомунікацій на факультеті Інформаційних технологій і у зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, хоча має таку можливість. У зв'язку з наведеним просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходу, але не меншее 30 % прожиткового мінімуму до досягнення сином 23-х років.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не меншее 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Також стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/10 частини його заробітку до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років.

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина, стягнувши на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Скаргу мотивує тим, що суд не перевірив достовірність добровільного надання відповідачем сину матеріальної допомоги в розмірі 1000 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню доньку сторонами не оскаржується і судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що син сторін ОСОБА_4 є повнолітнім, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач як його батько спроможний надати таке утримання, яке визначене судом в розмірі 1/10 частин заробітку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_4, який є повнолітнім і навчається на 3-му курсі денної форми навчання Державного університету телекомунікацій на факультеті Інформаційних технологій і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач працює за трудовим договором на посаді провідного фахівця ПрАТ «СК «Провідна» і йому нараховується заробіток в розмірі 3431-3479 грн. на місяць.

Також встановлено, що відповідач має неповнолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яку зобов'язаний утримувати.

Крім того, встановлено, що відповідач добровільно оплачує витрати сина ОСОБА_3 на проживання в гуртожитку та надає йому грошові кошти.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив позов частково, визначивши розмір аліментів, що підлягає сплаті відповідачем, в розмірі 1/10 частини заробітку, з урахуванням встановлених у справі обставин, в тому числі необхідності сплати аліментів на малолітню дитину.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність розміру стягнутих аліментів потребам сина не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст.199 СК України стягнення аліментів можливо лише за умови спроможності батьків надавати матеріальну допомогу.

Позивачка не надала доказів, що відповідач спроможний надавати допомогу в більшому розмірі, ніж визначено судом. Зокрема рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку пийнято з урахуванням того, що відповідач має утриманні малолітню доньку ОСОБА_5, яку також зобов'язаний утримувати, а також того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу сину та оплачує вартість його проживання у гуртожитку. Наведені обстаивни позивачкою не спростовані і не надано доказів на їх заперечення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :