Київський районний суд м. Полтави
Справа № 553/4244/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

29 травня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Колеснікова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу та відсотків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24 вересня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу та відсотків.

В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 17 лютого 2011 року уклав з відповідачем ПАТ «А-Банк» договір банківського вкладу, за яким вніс грошові кошти в розмірі 4480 Євро на строк 12 місяців до 17 лютого 2012 року включно з відсотковою ставкою 4 % річних.

Вказував, що 01 листопада 2012 року звернувся до відповідача з метою отримання грошових коштів за вкладом, але було відмовлено у зв'язку з тим, що грошові кошти зняті з рахунку 19 лютого 2011 року.

Посилаючись на те, що грошові кошти з банківського рахунку не знімав, просив суд стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на його користь 4480 Євро основного боргу, 642,13 Євро відсотків, а всього 5122,13 Євро та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що грошові кошти з банківського рахунку позивачем були зняті особисто, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 17 лютого 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір № SAМА 77926 «А-вклад», за умовами якого позивач ОСОБА_1 передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 4480 Євро на строк 12 місяців по 17 лютого 2012 року з відсотковою ставкою 4 % річних.

Цього ж дня 17 лютого 2011 року відповідачем позивачу було видано довідку про те, що ОСОБА_1 є клієнтом банку та має рахунок із залишком коштів в сумі 4480 грн.

Обставина укладення договору банківського вкладу саме з метою отримання довідки про наявність вкладу підтверджена позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні, який додатково пояснив, що довідка необхідна була для подальшого виїзду за межі України, але у зв'язку з неотриманням візи поїздка за кордон України не відбулася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на виконання умов договору вніс грошову суму в розмірі 4480 Євро, що підтверджується квитанцією від 17 лютого 2011 року та не оспорюється відповідачем.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаних договорів виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з відповідним позовом, посилається на те, що відповідач не повертає грошові кошти за договором банківського вкладу, який було укладено 17 лютого 2011 року.

Відповідач ПАТ «Акцент-Банк» в свою чергу заперечуючи щодо позовних вимог, посилається на те, що грошові кошти за договором банківського вкладу від 17 лютого 2011 року отримані позивачем 19 лютого 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судом, між сторонами на підставі договору від 17 лютого 2011 року виникли правовідносини з договору банківського вкладу.

В силу норм ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Повернення вкладу вкладнику в силу норм ст. ст. 57-59 ЦПК України має бути підтверджено відповідними касовими документами, до яких згідно з Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 N 174, належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав, квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Обставина отримання позивачем ОСОБА_1 грошових коштів за договором вкладу в розмірі 4460 Євро підтверджена наданими відповідачем та дослідженими в судовому засіданні завіреними копіями касових документів: заявою на видачу готівки від 19 лютого 2011 року на суму 4460 Євро, зведеною довідкою про касові обороти від 21 лютого 2011 року, довідкою касира видаткової каси про суму видачі, квитанцією.

Позивач ОСОБА_1 жодних заперечень на спростування наданих відповідачем касових документів не надав, не висловлював жодних міркувань щодо сумнівності та/чи недопустимості даних доказів.

Згідно з п. 28 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій особа, яка подала заяву, повинна подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності суд сприяє особі, яка зробила заяву, у збиранні доказів.

Відповідні заяви позивачем подані не були, жодні підстави вважати надані відповідачем докази недостовірними, відсутні.

На підставі викладеного, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та наданих до суду доказів та матеріалів, оцінюючи докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень відповідача щодо отримання позивачем грошових коштів за договором банківського вкладу та про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, тому в задоволенні позову слід відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу та відсотків відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

29.05.2015