Справа № 439/21/14-ц/2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 р. м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об?єктом права спільної сумісної власності подружжя домоволодіння, визнання частки у спільній сумісній власності на майно, що є об?ктом спільної сумісної власності,

треті особи: Бродівська міська рада Львівської області; Комунальне підприємство Львівської обласної ради "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, у якій просить суд постановити рішення яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинковолодіння зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, яке вони набули за час шлюбного проживання, що зареєстроване на ім'я ОСОБА_3. Також просить суд визначити на користь ОСОБА_2 2/3 частки у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинковолодінні зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 та 1/3 частки на користь ОСОБА_3.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати понесені позивачем при сплаті судового збору. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати понесені позивачем при проведенні товарознавчої експертизи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на такі обставини, що вона 10 серпня 2002 року вступила в шлюб з ОСОБА_3, про що відділом РАГС м. Броди Львівської області було видане свідоцтво про укладення шлюбу та в книзі реєстрації актів громадянського стану зроблений запис за №125. Від шлюбу з ОСОБА_3 у них народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що відділом громадянського стану м. Броди Львівської області, було видане свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 07 травня 2003 року та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, про що відділом громадянського стану м.Броди Львівської області було видане свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 02 серпня 2007 року. З моменту укладення шлюбу вона та її чоловік проживали разом у її матері та разом вели сімейне господарство.

За час проживання у шлюбі, через 2 роки спільного проживання у шлюбі вони з чоловіком за свої спільні кошти придбали домоволодіння розташоване за адресою: 83600. АДРЕСА_2, де почали проживати однією сім'єю разом донькою ОСОБА_5. Вказане домоволодіння було зареєстроване на ім»я її чоловіка і ніяких спорів ніж ними стосовно цього не виконано. В будинку цього ж домоволодіння у них з чоловіком народилася друга дитина ОСОБА_6. Таким чином їхня вся сім'я, включаючи її, чоловіка та двох дітей - проживала в домоволодінні, є зареєстрована у власному будинку і ніхто крім них не приймав участі в його благоустрої та утриманні. Всі комунальні платежі сплачувались від імені ОСОБА_3 нею особисто або ним, що ніяк не викликало у неї ніяких сумнівів щодо належності домоволодіння ним з чоловіком на праві спільної сумісної власності подружжя. Пізніше їхні шлюбні відносини погіршилися, що змусило її звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 за рішенням Бродівського районного суду від 31 жовтня 2011 року вона разом із своїми дітьми стала проживати зі своєю матір?ю за адресою : АДРЕСА_3, де проживає по даний час, так як іншого свого житла ні вона ні мої діти - не маєють.

В листопаді 2012 року вона звернулася до ОСОБА_3 з листом, в якому запропонувала в досудовому порядку вирішити питання визначення кожного із них права власності на домоволодіння, запропонувала йому оформити дарування їхніх з ним часток у спільній сумісній власності на домоволодіння на користь їхніх дітей з метою уникнення процедури поділу домоволодіння в судовому порядку. Письмової відповіді він її на лист не наддав. ОСОБА_3 усно в категоричній формі відмовив її в цьому, заявивши, що вона ніякого відношення до спірного домоволодіння не має, він додав, що все домоволодіння належить тільки йому, так як право власності на це домоволодіння зареєстровано на його ім'я і він буде розпоряджатися ним без врахування її думки та не враховуючи її права у спільній сумісній власності на нього, таким чином він грубо порушує її законне право у спільній сумісній власності на домоволодіння, яке ними було набуте за час спільного проживання у шлюбі.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просить їх задовольнити.

Передставник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов його довірительки підтримав, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що спірний будинок придбано не за кошти набуті спільно подружжям, а за кошти отримані ним у 2003 році від продажу квартири АДРЕСА_1. Така квартира належала йому та його матері ОСОБА_4

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що спірний будинок придбано не за кошти набуті спільно подружжям, а за кошти отримані ОСОБА_3 у 2003 році від продажу квартири АДРЕСА_1. Така квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності.

Треті особи - Бродівська міська рада Львівської області та Комунальне підприємство Львівської обласної ради "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації явку своїх представників у судове засідання не забезпечили.

Дослідивши пояснення сторін та їх представників, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Як встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002р., який між ними, згідно рішення суду від 31.10.2011р., був розірваний (а.с. 11,12).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 згідно акту від 19.11.2012р. проживає із своїми дітьми у АДРЕСА_3(а.с.14).

Встановлено, що 04.09.2003р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_3 купив житловий будинок АДРЕСА_2, а також земельну ділянку площею 0,1364га. (а.с. 69)

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Золочівським МБТІ від 05.09.2003р. будинок АДРЕСА_2 зареєстрований за ОСОБА_3 (а.с. 70).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий ОСОБА_3 31.01.2006р., ОСОБА_3, належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000га, яка розташована в АДРЕСА_2, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 98).

Згідно з п. 1 розд. VII «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 р.

Статтями 16, 17 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII «Про власність», ст. 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 р., спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

Як встановлено судом, житловий будинок в АДРЕСА_2, був придбаний одним із подружжя - ОСОБА_3 в період, коли він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 А тому, на вказане нерухоме майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Суд знаходить необгрунтованими твердження відповідача, що спірний будинок придбаний ним за кошти, які він отримав від продажу 01.09.2003р. квартири АДРЕСА_1, оскільки перед судом не доведено, що саме ці кошти були використані ОСОБА_3 для купівлі спірного житлового будинку та земельної ділянки. Окрім того такі твердження є неспроможними з огляду на те, що квартира була продана за 9612 грн., про що зазначено у договорі купівлі-продажу від 01.09.2003р., а житловий будинок придбаний за 40 499 грн., про що зазначено у договорі купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до вказаної норми, суд може присудити більшу частку одному з подружжя за умов, що: 1) з нею, ним проживають діти, повнолітні син, дочка, які є непрацездатними; 2) дана особа не отримує аліментів або їхній розмір є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, повнолітніх сина, дочки або другого з подружжя.

Як встановлено судом діти подружжя є неповнолітніми та проживають разом із позивачкою, яка отримує аліменти у розмірі 950 грн. на двох дітей.

З огляду на таке, підстав для збільшення частки позивачки у спільному майні подружжя, не має. Частки кожного із подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними.

А тому, визнаючи спірний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частки кожного із співвласників необхідно визначити у розмірі 1/2 за кожним.

Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Визнати будинковолодіння (житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1000га) АДРЕСА_2 Львівської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначивши частку кожного із співвласників у даному майні у розмірі 1/2.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 1829 грн. 35 коп. - судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду із позовною заявою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішенням. 18.05.2015

Суддя: Б. М. Петейчук