Справа № 184/972/15-ц
Номер провадження 2/184/370/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.06.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гаєвого О.В.,

за участю секретаря - Поліщук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Реал Банк» про стягнення і повернення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Реал Банк» про стягнення і повернення грошових коштів, а також стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав на те, що йому 03 лютого 2014 року надійшли грошові кошти у ПАТ «Реал Банк» у м. Харкові на транзитний рахунок у сумі 2 405, 32 доларів США. 29 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення належних йому коштів, але отримав на це відмову з посиланням на те, що ПАТ «Реал Банк» знаходиться на стадії ліквідації, в банку працює тимчасова адміністрація. Позивач вважає таку відмову банка неправомірною, а тому просить стягнути з нього на свою користь грошові кошти у розмірі 56 525, 02 грн., що станом на 08.04.2015 року дорівнює 2 405, 32 доларам США, а також моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, які вказані у позові, а також в доповнення пояснив, що він до моменту надходження коштів на його транзитний рахунок звертався до банку з метою відкриття депозиту, але йому було відмовлено з посиланням на те, що кошти ще не зайшли на рахунок. В подальшому він звертався до банку, але банк його повідомив, що він знаходиться в процесі ліквідації, а тому неможливо відкриття будь-яких депозитних рахунків. Свою моральну шкоду обґрунтовував тим, що він не зміг вчасно провести операцію з лікування ока, був змушений звертатися до різних уповноважених осіб держави з метою захисту своїх прав, а також часто відвідувати міста Харків та Київ з метою вирішення питання про повернення йому коштів.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 03.02.2014 року позивачу на його ім'я надійшли грошові кошти у ПАТ «Реал Банк» у м. Харкові на транзитний рахунок у сумі 2405,32 доларів США, що підтверджується довідкою від 07.03.2014 року (а.с.13). 29.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся з вимогою до ПАТ «РеалБанк» про повернення належних йому коштів, на що отримав відмову у зв'язку з тим, що в банку працює тимчасова адміністрації (а.с. 11-12). Згідно повідомлення про акцептування вимог кредитора від 13.05.2015 року ОСОБА_1 відноситься до 6 черги переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Реал Банк» (а.с. 35).

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до пояснень позивача він звертався до банку з проханням про перерахування вказаних коштів з транзитного рахунку на депозитний, але жодних доказів, які б свідчили про це суду не надав. Натомість, у кредиторській вимозі позивач особисто зазначає про повернення йому коштів саме з транзитного рахунку, інших звернень його до банку позивач суду не надав та не клопотав про витребування цих доказів перед судом.

Відповідно до п.2.3 Постанови Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» додержання письмової форми договору є обов'язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником.

У зв'язку з вище вказаним, грошові кошти, які надійшли на ім'я позивача ОСОБА_1 не можна вважати банківським вкладом.

Постановою Правління Національного банку України №109 від 28.02.2014 року ПАТ «РеалБанк» віднесений до категорії неплатоспроможних. На підставі вищезазначеної постанови рішенням №10 від 28.02.2014 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ «РеалБанк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасова адміністрація запроваджувалась строком на три місяці з 03.03.2014 року по 02.06.2014 року.

Постановою Правління Національного банку України №295 від 21.05.2014 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «РеалБанк».

Особливості процедури ліквідації банку встановлюються Законом України «Про банки та банківську діяльність» (згідно з ч.4 ст.110 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до ч.6 ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення НБУ про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення їх вимог.

Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначається черговість та порядок задоволення вимог кредиторів до банку, а саме: кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону;

Пункт 3 частини першої статті 52 із змінами, внесеними згідно із Законом № 5411-VI від 02.10.2012\

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

З зазначеним порядком задоволення кредиторів під час проведення процедури ліквідації банку позивач ознайомлений, що підтверджується кредиторською вимогою (а.с.11), яка була акцептована у сумі 28 181,08 грн. та віднесена до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час процедури ліквідації Банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури, у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі викладеного, враховуючи, що інший порядок повернення грошових коштів під час проведення процедури ліквідації банку ніж той, що встановлений діючим законодавством, а саме Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачений, договір банківського вкладу між позивачем та відповідачем укладений не був, то суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 в частині його позовних вимог щодо стягнення грошових коштів.

Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, виникнення моральної шкоди не можливо без наявності незаконних дій або бездіяльності інших осіб, незаконні дії або бездіяльність інших осіб та моральна шкода находяться у взаємозв'язку між собою та мають причинно-наслідковий зв'язок.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Реал Банк» про стягнення і повернення грошових коштів - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, у разі застосування ч.3 ст. 209 ЦПК України в десятиденний строк з дня отримання повного тексту цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду О. В. Гаєвий