Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оптима-Лізинг» про стягнення суми застави, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір прокату автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_1, строком на 9 днів. При укладені договору ним були пред'явлені підроблені документи: паспорт та посвідчення водія на ім'я ОСОБА_5, в яких була вклеєна фотографія позивача. Відповідно до умов договору він сплатив 1800 Євро за прокат та 4000 Євро грошової застави. Зазначає, що 05 травня 2011 року був затриманий працівниками міліції, які вилучили у нього підроблений паспорт та посвідчення водія, на підставі чого відносно нього було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 358 КК України, а вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2011 року засуджено за використання завідомо підроблених документів до 2 місяців 23 днів арешту. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється повернути внесену ним заставу в розмірі 4000 Євро, просить стягнути її з відповідача в сумі 52 000 грн., що еквівалентно 4000 Євро.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Оптима-Лізинг» на користь ОСОБА_3 52 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установлено, що 28 квітня 2011 року ОСОБА_3 з метою оформлення в оренду автомобіля, прибув до офісу ТОВ «Оптіма-Лізинг», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Плещеєва, 10, де пред'явив підроблені документи: паспорт громадянина Російської Федерації та посвідчення водія на ім'я ОСОБА_5, в яких була вклеєна фотографія позивача.

На підставі вказаних документів між сторонами було укладено договір прокату № , відповідно до умов якого позивачу передано в користування на умовах прокату автомобіль Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_1, строком на 9 днів: дата повернення - 07 травня 2011 року о 18.00 год., а позивачем сплачено за прокат автомобіля - 1800 Євро та грошову заставу в розмірі 4000 Євро.

Вказаний автомобіль перебував у користуванні ТОВ «Оптима-Лізинг» на підставі договору оренди, укладеного 23 березня 2011 року між відповідачем та ТОВ «Ол.Спец.Буд».

05 травня 2011 року позивач був затриманий працівниками міліції, які вилучили у нього підроблений паспорт та посвідчення водія, на підставі чого відносно нього було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 358 КК України.

06 травня 2011 року вказаний автомобіль Toyota Land Cruiser 200 був повернутий працівниками міліції власнику ТОВ «Ол.Спец.Буд» на відповідальне зберігання.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2011 року позивача засуджено за ч. 3 ст. 358 КК України до 2 місяців 23 днів арешту. В строк відбуття покарання позивачу зараховано строк тримання під вартою з 06 травня по 28 липня 2011 року.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частиною 2 ст. 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 частини ІІ договору прокату, клієнт повинен повернути автомобіль в день та в місці, визначеними відповідними розділами пункту 3 частини І. Автомобіль має бути повернено в доброму технічному стані, який відповідає стану на момент передачі з урахуванням нормального зносу, з пробігом, який дозволено умовами договору. Автомобіль має бути повністю заправлений пальним під час його повернення. У випадку повернення автомобіля з неповним баком, клієнт сплачує наймодавцеві штраф у розмірі 1,50 Євро за кожен літр пального, що його не вистачало до повного баку.

Відповідно до п. 11 договору прокату, у разі якщо клієнт не поверне автомобіль у погоджений час та місце, та така затримка перевищує 12 годин, він сплачує наймодавцю штраф у розмірі грошової застави, передбаченої п. 6 частини І договору, а також всі інші збитки та витрати пов'язані з таким неповерненням.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

Скасовуючи рішення місцевого суду і відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що прокатний автомобіль не було повернуто позивачем в порядку та на умовах укладеного договору прокату. Зазначений автомобіль було передано відповідачу працівниками міліції на відповідальне зберігання до прийняття рішення у кримінальній справі, що фактично позбавляло відповідача можливості його використання. Відповідач діяв у відповідності з умовами укладеного договору прокату та мав право утримати суму застави у відповідності до п. 11 умов прокату.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновку апеляційного суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування цим судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська