Категорія 52Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Берегового О.Ю.,

суддів: Іванюка М.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря: Топольської В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи на стороні позивача - служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона та відповідач є батьками дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ними розірвано 29.03.2006 року.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 28.09.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів заробітку, однак, протягом останніх дев'яти років він ухиляється від виконання судового рішення по сплаті аліментів.

Вважаючи, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дочки, оскільки крім стягнених аліментів, які відповідач не платив, він не цікавиться життям, навчанням, розвитком та здоров'ям дочки, не надає дитині матеріального утримання, просила позбавити його батьківських прав у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_4

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_4, батьками якої, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2, 29 березня 2006 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 425 (а.с. 8).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2004 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму громадян щомісячно, починаючи з 27 серпня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Згідно довідки виданої Замостянським відділом ДВС Вінницького МУЮ №4541/09-37/6 від 26.06.2015 року ОСОБА_2 не отримувала аліменти в період з 01.11.2014 року по 30.05.2015 року (а.с. 16), при цьому, загальна заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 30.04.2015 року становить 25744,17 грн. (а.с. 15).

Відповідно до довідки департаменту соціальної політики управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 23.06.2015 року №2222 ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики. З 01.06.2015 року до 30.11.2015 року їй призначено допомогу на дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів (а.с. 17).

Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09.09.2015 року №01-00-011-27467 позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним (а.с. 44-45).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що не встановлено винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем стосовно своєї доньки, не надано доказів вжиття стосовно нього заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, доводи апеляційної скарги їх не спростовують з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктами 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З аналізу вказаних норм вбачається, що позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу в наявності, яке не виконує батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного. з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язку виховувати дитину, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування їм своїми батьківськими обов'язками.

Дійсно, з матеріалів справи та показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 неналежно виконує свої батьківські обов'язки відносно доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, позивачем не надано відповідних доказів щодо навмисного характеру таких дій відповідача. Несплата аліментів не є безспірними доказами щодо навмисного невиконання ОСОБА_3 своїх обов'язків по вихованню доньки.

Разом з тим, наразі Замостянським відділом ДВС Вінницького МУЮ здійснюються виконавчі дії направлені на погашення заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів, про що свідчать постанови державного виконавця Марушкевич І.А. про розшук майна боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 18-23).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дитини, або даних про те, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, справа не містить.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

З оригіналом вірно: О. Ю. Береговий