АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9054/14-ц 22-ц/774/600/К/15
Справа 212/9054/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц-774/600/К/15 суддя Шум Л.І.
Категорія - 27 (ІУ) Суддя-доповідач - Остапенко В.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості .

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»- Метлюх Наталя Сергіївна.

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ«ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2, як боржником, зобов'язань за укладеним кредитним договором № б/н від 26.03.2004 року внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2014 року становить 9525, 04 грн., розмір якої позивач просив стягнути з відповідача, а також судовий збір в сумі 243,60 грн..

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків обставинам справи.

Зокрема, судом безпідставно застосовано ст.. 267 ЦК України, так як відповідачем не заявлялось клопотання про застосування строку позовної давності, відповідач взагалі не приймав участь у розгляді справи, з чого випливає, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах строку позовної давності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення у пресі. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що, звертаючись з позовними вимогами у серпні 2014 року, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки платіжна картка була видана строком на два роки.

Застосувавши строк позовної давності без відповідної заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 267 ЦК України виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строки позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2004 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", і ОСОБА_2. був укладений договір № б/н про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки НОМЕР_1, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 3500,00 грн. відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3% в місяць з розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти. Погашення заборгованості по кредитному ліміту та відсоткам відбувається щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця. Період здійснення платежів - місяць, слідуючий за звітним.

Підписанням договору ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомлений з тарифами банку та правилами, які зобов'язується виконувати (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 4.4. Банк зобов'язаний нараховувати відсотки на поточний щоденний залишок коштів, розміщених Клієнтом на картрахунку , згідно Правилам і тарифам Банку. По закінченню кожного місяця з моменту підписання цього Договору банк виплачує клієнту нараховані відсотки шляхом зарахування їх суми на картрахунок до 6 числа м'ясця, слідуючого за поточним.

Згідно п. 1.1 договору строк дії картки два роки.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс, зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Апеляційним судом перевірено строк дії картки, та встановлено, що строк дії картки до 03.2012 року, а тому позовна давність починається з 03.2012 року та спливає 03.2014 року, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги в частині невірного визначення судом першої інстанції початку перебігу позовної давності заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, норми частини третьої статті 267 ЦК України поширюються як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-25цс15 від 18 березня 2015 року, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не заявляв у суді першої інстанції про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, то суд за власною ініціативою не мав права застосувати позовну давність.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Як убачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зобов'язання за договором № б/н від 26.03.2004 року належним чином не виконав в зв`язку з чим станом на 30.06.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9525, 04 грн., що складається з наступного: 1514, 77 грн. - заборгованість по кредиту; 8010,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та вважає за необхідне стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2004 року, яка станом на 30.06.2014 року становить 9525, 04 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 365,40 грн., у тому числі: 243,60 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 121,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ст. 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від від 26.03.2004 року в сумі 9 525 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 04 (чотири) копійки, яка складається з : 1514, 77 грн. - заборгованості по кредиту; 8010,27 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)