АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/4/15 Головуючий в І інстанції Рябцева М.С.
Категорія 54 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Фурман Т.Г.
Чиркової К.Г.
При секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 березня 2014 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, зазначаючи, що відповідач працював у Південній філії ПрАТ «Фарлеп-Інвест» у технічному відділі м.Херсон - секторі реалізації та експлуатації клієнтських включень на посаді провідного інженера з 13.08.2012 року по 11.01.2013 року.

Для виконання своїх обов'язків за трудовим договором відповідач отримував матеріальні цінності за разовою довіреністю та за іншими разовими документами, щодо використання яких повинен був складати відповідні акти або повертати невикористані цінності на склад.

Посилаючись на те, що на час припинення з відповідачем трудових відносин була виявлена недостача переданих ОСОБА_5 матеріальних цінностей, відшкодувати вартість яких він відмовляється, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь товариства 11198,63 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

Рішенням суду від 24 березня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених ним вимог, зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать положенням трудового законодавства щодо повної матеріальної відповідальності працівника за шкоду, заподіяну з його вини підприємству, установі, організації у випадку, коли майно та інші цінності були одержані ним під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача-ОСОБА_6. її доводи не визнала, рішення суду просила залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позивачем, як факту заподіяння йому матеріальної шкоди, так і факту вини відповідача у заподіянні цієї шкоди.

Проте до такого висновку суд дійшов, неповно дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, судом встановлено, що наказом від 13 серпня 2012 року ОСОБА_5 був прийнятий на роботу Південною філією ПрАТ «Фарлеп-Інвест» на посаду провідного інженера Технічного відділу м.Херсон, сектор реалізації та експлуатації клієнтських включень з 13 серпня 2012 року /т.1, а.с. 28/.

Наказом від 11 січня 2013 року ОСОБА_5 звільнений із займаної посади з 11 січня 2013 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), /а.с. 27, т.1/.

За час роботи ОСОБА_5 одержував під звіт за разовими документами-накладними товарно-матеріальні цінності.

Факт отримання товарно-матеріальних цінностей в об'ємах, зазначених позивачем, ОСОБА_5 визнав і його не спростовував.

Відповідно до посадових обов'язків провідного інженера сектору реалізації та експлуатації клієнтських включень ОСОБА_5 зобов'язаний був контролювати використання отриманих ним товарно-матеріальних цінностей, на другий день після їх отримання звітувати про використання, надавши акт списання використаних товарно-матеріальних цінностей безпосередньо керівнику у Херсонській філії, або повернути на склад залишок невикористаних товарно-матеріальних цінностей.

Проведеною позивачем в зв'язку із звільненням ОСОБА_5 перевіркою встановлено, що він не відзвітував про використання і не здав на склад, як залишки, товарно-матеріальних цінностей, ввірених йому за час роботи, на суму 11198 грн. 63 коп.

Згідно з висновком призначеної апеляційним судом та проведеної Херсонським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судово-економічної експертизи, який складений 31 грудня 2014 року за №214/215, встановлений залишок товарно-матеріальних цінностей, що повинен був обліковуватися в підзвіті ОСОБА_5 та який підлягав передачі на день його звільнення, в сумі 6503,08 грн.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Отже, оскільки ОСОБА_5 одержав під звіт за разовими документами товарно-матеріальні цінності, але не використав їх у роботі і не здав на склад, колегія суддів вважає, що він повинен нести перед позивачем повну матеріальну відповідальність за втрачене майно.

Відсутність вини відповідача у недостачі матеріальних цінностей судом не встановлена і ним не доведена. Заперечення відповідача щодо використання в роботі всіх переданих йому під звіт товарно-матеріальних цінностей та складання звітів з цього приводу не знайшли свого підтвердження в повному обсязі. Так, при проведенні судової експертизи, в процесі якої експертом досліджувалися накладні на видачу ТМЦ, видаткові накладні, накладні на переміщення товарно-матеріальних цінностей, акт списання товарно-матеріальних цінностей, накладні на списання товарно-матеріальних цінностей, акти введення в експлуатацію, акти списання спецодягу шляхом їх зіставлення з даними відомостей руху товарно-матеріальних цінностей по складам і встановлено, що із переданих ОСОБА_5 за обліковими даними по підзвіту товарно-матеріальних цінностей загальною кількістю 20063,04 на суму 90506,97 грн. їх недостача на день звільнення останнього становить на суму 6503,08 грн., а не на суму 11198,63 грн., як про це стверджував позивач.

Саме ця сума грошових коштів і становить розмір заподіяної товариству шкоди, враховуючи, що відповідно до вимог ст. 1353 КЗпП України, яка регулює питання щодо визначення розміру шкоди, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсування матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №116, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Враховуючи, що позивач у підтвердження розміру збитків, заподіяних відповідачем, висновок з незалежної оцінки не надав, а визначив цей розмір на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) втрачених матеріальних цінностей, як це передбачено ч.1 ст. 1353 КЗпП України та зважаючи, що відповідач, зазначивши про відсутність оцінки майна, не доводив той факт, що визначений експертом залишок товарно-матеріальних цінностей в сумі 6503,08 грн. є завищеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що з ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Фарлеп-Інвест» підлягає стягненню грошова сума у розмірі 6503 грн. 08 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

При цьому колегія суддів вважає, що ця сума правильно визначена експертом без податку на додану вартість, оскільки відповідно до діючого в Україні трудового законодавства, зокрема, ст. 130 КЗпП України, відповідальність для працівників встановлена лише за пряму дійсну шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків, в той час, як податок на додану вартість - це частина новоствореної вартості, яка сплачується до державного бюджету на кожному етапі виробництва і реалізації товарів (за винятком їх внутрішньогосподарського переміщення), виконання робіт, надання послуг.

Не приймає колегія суддів до уваги також зауваження представника позивача щодо матеріалів експертизи в частині визначеного залишку товарно-матеріальних цінностей, що рахуються за ОСОБА_5, так як ці зауваження не ґрунтуються на відповідних та належних доказах і не спростовують висновків спеціаліста.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення, як ухвалене в результаті неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених ПрАТ «Фарлеп-Інвест» вимог з наведених вище підстав.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати, розмір яких пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 4484 грн. 10 коп. (7380 грн. - оплата судової експертизи + 229,40 грн. - судовий збір + 121,80 грн. - судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 6503 грн. 08 коп. проти 11198,63 грн. заявлених), /а.с.2,т.1; а.с.40,т.5; а.с.139,т.5/.

На підставі викладеного, ст.ст. 130, п.2 ч.1 ст.134, ст. 1353 КЗпП України, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» частково задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 березня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6503 грн. 08 коп. (шість тисяч п'ятсот три гривні 08 коп.) та судові витрати в сумі 4484 грн. 10 коп. (чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні 10 коп.).

В решті частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.В.Пузанова