Провадження №2/761/7028/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Гаркуша Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні права власності на частину квартири, -

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні права власності на частину квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача ОСОБА_3, якому на праві власності належала ? частина квартири АДРЕСА_1. Інша половина квартири за вказаною адресою належить відповідачу, яка була дружиною батька позивача - ОСОБА_3. Після смерті батька позивач своєчасно звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що відповідач відмовилася надавати оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, а саме копію договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2000 року, Перша Київська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно було задоволено. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.11.2013 року було зареєстровано право власності позивача на ? частину квартири. 16.01.2014 року позивача було взято на реєстраційний облік в спірній квартирі. Незважаючи ні на реєстрацію позивача, ні на ухвалу та рішення Шевченківського районного суду м. Києва, відповідач не визнає за позивачем право на користування квартирою і весь час чинить перешкоди.

Тому, позивач просила суд вселити її в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди, які вона чинить позивачу у здійсненні права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2011 року по справі № 2-8860/11, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно було задоволено, за ОСОБА_1 визнано в порядку спадкування право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2013 року по справі № 2-8860/11, заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 02.11.2011 року по справі № 2-8860/11 було задоволено, та зазначено, що квартира АДРЕСА_1 складається із однієї жилої кімнати, загальна площа всієї квартири складає 32,60 кв.м., а жила площа - 17,50 кв.м. (а.с.7-8).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13397575 від 25.11.2013 року, зі змісту якого вбачається, що ? частина квартири, адреса: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки форми № 3 від 04.06.2015 року № 1739, відповідач є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 Крім того, відповідно до даної довідки, позивач також зареєстрована у даній квартирі та є її співвласником (а.с.11).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до висновку начальника СДІМ 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції В.М. Лук`яненка від 06.06.2013 року, де зазначено, що 03.06.2013 до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві надійшла заява ОСОБА_1, в якій громадянка повідомляє про те, що прийшовши до квартири АДРЕСА_1 та не знайшовши можливості як зв`язатися з співвласницею квартири, ОСОБА_2 зламала вхідні замки та встановила нові, щоб потрапити до квартири. З`ясовано, що в даній квартирі тимчасово проживає ОСОБА_6, 1984 року народження, яка повідомила, що власницею квартири є її тітка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка тимчасово дозволила племінниці проживати в квартирі за час її відсутності. Опитана ОСОБА_2 пояснила, що в даній квартирі воно зареєстрована та спільно з ОСОБА_1 являються її співвласниками, але в силу сімейних обставин тимчасово проживала в м. Березань Київської області, де доглядала свою хвору мати та про зміну замків на вхідних дверях її ніхто не повідомляв (а.с.12).

Згідно висновку начальника СДІМ 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції В.М. Лук`яненка від 15.05.2014 року, де зазначено, що 13.05.2014 року до 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві надійшов виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 за інформацією співвласниця не впускає до квартири. До працівників міліції звернулася ОСОБА_4, яка є представником ОСОБА_1, із заявою, в якій повідомляла про те, що прийшовши до квартири АДРЕСА_1 та виявила замінені замки, що не давало можливості потрапити до неї (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2015 року до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві звернулася представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, в якій повідомляла про те, що 17.06.2015 року о 17 год. 00 хв. прийшовши до квартири № 144, виявила, що співвласниця квартири ОСОБА_2 без згоди здає в оренду дану квартиру, що підтверджується висновком начальника СДІМ 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції В.М. Лук`яненка від 22.06.2015 року (а.с.16).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка дійсно вчиняє перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою АДРЕСА_1, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України; ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України; ст. ст. 10, 11, 57, 60, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні права власності на частину квартири - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя