АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/3127/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Чередніченко Н.П.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7900/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Кравець В.А., Ратнікової В.М.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Бадаха Сергія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про виправлення описки у виконавчих листах, про поновлення строку пред'явлення їх до виконання, про зміну стягувача,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року виправлено описку допущену в виконавчих листах, виданих Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зазначено дату їх видачі, як - «23.05.2012 року». В частині поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання та заміну стягувача, відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та постановлення нової про задоволення поданої заяви в частині заміни стягувача та поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про виправлення описки апелянтом не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 01.12.2006 року в розмірі 440 100,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.06.2011 року становить 3 508 922,15 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.12.2011 року вказане рішення залишено без змін.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а останній прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти на умов визначених цим договором.

На підставі Договору факторингу №1 та додатку до нього, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 01.12.2006 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

У зв'язку з укладенням вказаного договору в поданій заяві ТОВ «Кей-Колект» просить замінити стягувача та поновити строк пред»явлення виконавчих листів до виконання.

Відмовляючи у задоволенні заяви в цих частинах суд першої інстанції прийшов до висновку що заміна стягувача за рішенням суду можлива лише на стадії виконавчого провадження після його відкриття, а підстави для поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, відсутні.

Колегія суддів вважає що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інакше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно з положеннями статті 1 даного Закону, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що суд має право замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Проте заміні сторони виконавчого провадження має передувати факт відкриття даного виконавчого провадження та надання певній особі статусу сторони виконавчого провадження (боржника або стягувача), оскільки не можливо замінити суб'єкта в неіснуючих правовідносинах.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник не надав доказів відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність виконавчого провадження, про заміну сторони в якому просить заявник.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази відкриття виконавчого провадження і вчинення будь-яких виконавчих дій, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання з огляду на наступне.

Так, ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання в один рік.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ або до суду за місцем виконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на пропущення зазначеного строку, у зв'язку з оскарженням постанови Господарського суду Харківської області від 10.06.2010 року про визнання ОСОБА_3 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, оскільки апелянтом не було наведено обґрунтувань як дана обставина могла вплинути на подання заявником виконавчих листів до виконання.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання апелянта на той факт, що матеріали справи від ПАТ «УкрСиббанк» були передані ТОВ «Кей-Колект» лише у 2014 року, оскільки дана обставина не підтверджується належними та допустими доказами.

З огляду на викладене, оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому ця ухвала не може бути скасованою з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бадаха Сергія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: