АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Шуліки АліниВолодимирівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки. Посилаючись на те, що відповідачкою не виконуються умови укладеного між сторонами договору щодо погашення кредиту, просив стягнути з неї на користь банку виниклу заборгованість у розмірі 35 565.59 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» поданій представником за довіреністю ШулікаА.В. ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, неправомірне застосування позовної давності.

До суду апеляційної інстанції сторонни не з'явилися. Зважаючи на положення ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позов пред'явлено після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитися у повній мірі не може.

Так, строк позовної давності застосовується судом лише у випадку обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст.530,631 ЦК України).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами-ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом відповідно до кредитного договору № К2Н0RC03631104 від 31.05.2006 року відповідачка отримала споживчий кредит у розмірі 3 617,02 грн., шляхом перерахування коштів на відкритий в АКБ «Укрсоцбанк» рахунок ТОВ «Ельдорадо - 4», на строк до 31.05.2007 р. зі сплатою відсотків за користування ним (а.с. 5, 6).

Відповідно до умов договору погашення кредитної заборгованості буде здійснюватися щомісячними платежами.

У зв'язку із порушенням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором позивач звернувся до суду із відповідним позовом і заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2013 року у справі № 202/28279/13-ц з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 87 900,38 грн. (а.с.3).

З вказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся через 6 років після кінцевого терміну повернення кредиту, який був визначений сторонами договору до 31 травня 2007 року. Даних про те, що відповідачка оскаржила зазначене рішення суду і воно було скасовано матеріали справи не містять.

Отже, позивач реалізував своє право, надане йому законом, щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідача по закінченню дії кредитного договору.

Допустимих та належних доказів щодо об'єктивних причин невиконання вказаного судового рішення позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що вже ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а вимог щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Ураховуючи наведе рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/22080/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8510/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.