АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5796/14-ц 22-ц/774/337/К/15
Справа № 215/5796/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/337/К/15 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 48 (4) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що крім сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утриманні знаходиться донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої з нього на користь третьої особи ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку. Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_3 посилався на те, що його матеріальне становище погіршилося, просив також врахувати розмір інфляції, рівень подорожчання товарів та послуг.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини ОСОБА_2 з часу набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Зокрема, ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища.

Судом при ухваленні рішення не взято до уваги, що рішення про стягнення з позивача аліментів на користь третьої особи ОСОБА_4 на утримання дитини, на яке як на підставу для задоволення позову посилається ОСОБА_3, було ухвалено у лютому 2010 року, тобто до постановлення судом оскаржуваного рішення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 було враховано відрахування із заробітної плати позивача аліментів на користь тертої особи ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідач зазначила, що заробітна плата позивача становить більше 8000 грн. щомісяця, в той час, як вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та її щомісячний дохід складає 1485 грн.

Також апелянт посилається на те, що на теперішній час відрахування із заробітної плати позивача на сплату аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей становлять 41,5%. Крім того, просить врахувати, що, зменшивши розмір аліментів на утримання її дитини до 1/6 частини всіх видів заробітку позивача, суд не взяв до уваги, що позивач буде утримувати сина на 16,5 %, а на відповідача покладено цей обов'язок на 83,5%. Під час розгляду справи було встановлено, що позивач, третя особа ОСОБА_4 та їх неповнолітня донька мешкають однією сім*єю, тому всі відрахування із заробітної плати позивача по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 залишаються у спільному бюджеті родини.

При ухваленні рішення, на думку апелянта, судом не враховано, що син сторін у справі, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, займається баскетболом, у зв'язку з чим відповідач несе додаткові витрати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.04.2010 року з позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24.02.2010 року з позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь третьої особи ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини заробітку позивача.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що при стягненні аліментів на користь третьої особи ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини заробітку, його матеріальне становище змінилося, розмір відрахувань на аліменти з заробітної плати позивача збільшився.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що при зменшенні розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання сина, з 1/4 до 1/6 частини заробітку позивача, за наявності також обов'язку матері утримувати дитину, син позивача та відповідача буде мати утримання на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому законом.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України покладено обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24.02.2010 року з позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь третьої особи ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини заробітку позивача.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.04.2010 року з позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради № 4803 від 05.12.2014 року, відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення як одержувач допомоги при народженні дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, і одержує допомогу у розмірі 1485 грн.

Згідно довідки ПАТ "Євраз Суха Балка" про доходи позивача ОСОБА_3, його середньомісячна заробітна плата складає 8057,51 грн., із якої утримуються аліменти на користь відповідача у розмірі 25%, на користь третьої особи - 16,66%.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, беручи до уваги всі наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача на утримання сина, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження змін його матеріального або сімейного стану після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, врахував наявність на утриманні позивача ще однієї неповнолітньої дитини та його матеріальний стан. Позивачем ОСОБА_3 не доведено, що з часу ухвалення рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.04.2010 року у нього з*явилися обставини, передбачені ст.192 СК України, що є підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Помилковими, на думку колегії суддів, є посилання суду першої інстанції, як на підставу для задоволення позову, на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24.02.2010 року, яким з позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь третьої особи ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини заробітку позивача, оскільки зазначене рішення було ухвалено до ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивачем ОСОБА_3 не надано безспірних, належних і допустимих доказів, які б підтверджували саме зміну, погіршення матеріального або сімейного стану на час його звернення з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів.

У зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: