Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А.

Секретаря Михайловської Т.П.

За участю прокурора Перекупки К.І.

Позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

Представника органу опіки та піклування Артамонової Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, про позбавлення батьківських прав ,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в березні 2015 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тій підставі, що в відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків.

Позивач зазначила і суду пояснила , що з ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2000 року , який розірвано 15 березня 2007 року. Після розлучення їх син ОСОБА_6 залишився проживати з нею . Після одруження 7 жовтня 2007 року вона змінила своє прізвище на ОСОБА_1. Відповідач на протязі восьми років , як вони припинили сімейне життя, не виконує своїх батьківських обов»язків з виховання та утримання їх сина , не відвідує школу, не зустрічається з сином , не запрошує його до себе, проявляє абсолютну байдужість щодо стану здоров»я дитини та його розвитку, навіть уникає спілкування при зустрічі на вулиці, хоча має місце проживання в одному з нею місті Білицьке.

Рішенням суду в жовтні 2006 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина , але ОСОБА_2 їх платить нерегулярно , значно в меншій сумі ,ніж зобов»язаний платити, в результаті чого згідно розрахунку відділу ДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції рахується заборгованість за період з лютого 2009 року по лютий 2015 року в сумі понад 35000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і просить його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив , що після розірвання шлюбу з позивачем у 2007 році їх син ОСОБА_6 залишився проживати з мамою , з якою не було взаєморозуміння з приводу його участі у вихованні сина. Спочатку він спілкувався з дитиною, забирав його до себе , надавав матеріальну допомогу на його утримання. Коли почались непорозуміння з приводу побачень з дитиною, він звернувся до органу опіки та піклування, був встановлений порядок його участі у виховання сина , який з боку матері виконався лише частково. З 2009 року по 2012 рік він знаходився на заробітках у Португалії, в цей період не мав можливості спілкуватися з сином, але ж приймав участь у його матеріальному забезпеченні. У 2013 році він працевлаштувався на шахту « Білицька», про що повідомив державну виконавчу службу, від якої отримав копію постанову про направлення виконавчого листа для утримання коштів на сплату аліментів , однак виконавчий лист за місцем роботи не надійшов. Між тим, він продовжував надавати матеріальні кошти на утримання дитини , направляв грошові перекази. В цей період і до січня 2015 року він постійно спілкувався з сином , який приходив до нього додому після закінчення уроків в школі, а також на перерві ,бо проживає недалеко від школи. Він знав, що син збирається навчатися в Білицькому професійному ліцею і не погоджувався з цим , враховуючи поведінку сина та його успіхи у навчанні. Між тим, і в період навчання сина в ліцеї він не залишав поза увагою питання його навчання . Зазначив , що позивач ніколи не радилась з ним з приводу виховання сина , робила все на свій розсуд . З січня 2015 року син не став приходити до нього,зустрічатись . Таку поведінку сина він пояснює тим, що так той був налагоджений позивачем, яка вже мала намір звернутися в суд з приводу позбавлення його батьківських прав для того, щоб мати можливість вивезти дитину з України за місцем знаходження її чоловіка. Після розлучення з позивачем у нього іншої сім»ї не утворилось , ОСОБА_5 його єдиний син, і він ніколи не ухилявся від обов»язку його виховання .

Представник відповідача ОСОБА_3 на обґрунтування заперечень проти позову пояснила,що вона бабуся онука ОСОБА_5 , є матір»ю відповідача , і підтвердила, що онук приходив до них додому в АДРЕСА_1, де вони проживають з сином разом , коли хлопчик навчався в школі. Коли він вступив до ліцею, вона цікавилась , як він навчається, відвідала учбовий заклад. Її син постійно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини.

Представник органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради Артамонова Ю.О . підтримала в висновок органу щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав .

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , дитину ОСОБА_5 ,який погодився на задоволення позову, допитав свідків, враховуючи думку прокурора Перекупки УК.І. , яка вважає, що позов не підлягає задоволенню, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Як роз»яснив Верховний Суд України в п. 16 постанови Пленуму від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини , її навчання,підготовку до самостійного життя , зокрема, не забезпечують необхідного харчування , медичного огляду, лікування дитини , що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання ; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу ; не створюють умов для отримання нею освіти.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 згідно свідоцтву , виданому 9 червня 2000 року виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області про народження 5 червня 2000 року дитини ОСОБА_5 , записаний його батьком.

Сторони по справі розірвали шлюб 15 березня 2007 року згідно свідоцтву про розірвання шлюбу від 15 березня 2007 року, і їх дитина син ОСОБА_6 залишився проживати з мамою.

7жовтня 2007 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , який з її пояснень на даний час розірваний.

Згідно довідки , виданої ПП « Білицька ремонтно - експлуатаційна служба» дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір»ю в її сім»ї в АДРЕСА_2 , навчався в Білицькій ЗОШ 1-111 ст. № 9, закінчив 9 класів.

З акту обстеження матеріально - побутових умов проживання родини позивача, проведеного 19 лютого 2015 року комісією в складі педагогів школи ,у дитини ОСОБА_5 в сім»ї його матері і вітчима маються належні умови для проживання та виховання дитини.

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 на протязі часу з моменту розлучення у 2007 році ухиляється від виконання своїх обов»зків по вихованню дитини і фактично батька дитині замінив її чоловік ОСОБА_7

Між тим, в процесі розгляду справи не знайшло свого підтвердження факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків.

Допитана свідок ОСОБА_8, в.о. директора Білицького професійного ліцею пояснила, що ОСОБА_5 навчається у даному ліцеї з 1 вересня 2015 року , і їй відомо, що батьки учня розірвали шлюб , мама працює в ліцеї , і вона відвідує батьківські збори, тому з батьком хлопця вони не з»єднувались. За час навчання в ліцей приходила бабуся ОСОБА_5, цікавилась його успіхами.

Свідок ОСОБА_9, майстер виробничого навчання Білицького професійного ліцею , дав аналогічні показання тим, що свідок ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 пояснила , що ОСОБА_5 відвідував школу , в якій вона працює . Їм було відомо, що батьки розлучились, дитина проживає в сім»ї матері , де є вітчим, тому всі питання вирішували з мамою хлопця. Однак батько ОСОБА_2 відвідував школу , цікавився успіхами сина . Сам ОСОБА_6 повідомляв, що буває у бабусі .

Як слідує із записів у виконавчому листі № 2- 1782 , виданому у 2006 році Добропільським міськрайонним судом Донецької області на стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, останні утримання із заробітної плати були в лютому 2009 році під час роботи на підприємстві.

З довідки - розрахунку від 13 лютого 2015 року ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції видно , що ОСОБА_2, починаючи з лютого 2009 року, в рахунок сплати аліментів надавав матеріальну допомогу практично щомісяця , за винятком, деяких випадків. Виникнення ж заборгованості, вказаної станом на 12 лютого 2015 року 35479 грн., пояснюється різницею сум нарахованих і сплачених. Також виконавчий лист на стягнення аліментів не з вини відповідача не був доведений до виконання за місцем його роботи державної виконавчою службою. ,

Крім того, суд дослідив надані відповідачем в засіданні копії грошових переказів на адресу ОСОБА_1 у 2015 році по жовтень місяць , які підтверджують участь відповідача у матеріальному забезпеченні сина.

Суд не враховує думку дитини ОСОБА_5 щодо позбавлення батьківських прав його батька , оскільки він з 6- річного віку проживає з мамою , з нею і вітчимом проводив більшу частину часу свого життя і перебуває під впливом рішень своєї мами. Поясненням дитини з приводу того , що батько з ним не спілкується , суд дає критичну оцінку.

Своїм висновком від 21 квітня 2015 року орган опіки виконкому Добропільської міської ради визнав недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Суд також приймає до уваги особу відповідача ОСОБА_2 , який позитивно охарактеризований за місцем проживання , бажає виховувати і утримувати сина ОСОБА_6 до його повноліття.

Таким чином, суд не встановив підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст..10, 57,60, 209 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через даний суд протягом 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 20 листопада 2015 року.

Суддя Тітова Т.А.

13.11.2015