Номер провадження 22-ц/788/413/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Маслова В. О. , Левченко Т. А. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2015 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: управління соціального захисту населення Сумської міської ради, про визнання громадянина безвісно відсутнім, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім.

Вказане рішення суду заявник оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і постановити нове про задоволення заяви у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що метою визнання колишнього чоловіка заявниці безвісно відсутнім є призначення соціальної допомоги, оформлення житлової субсидії та отримання інших соціальних пільг на дитину, чого безпідставно не врахував суд першої інстанції.

Також заявниця посилається на те, що у випадку визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім утриманці мають право на пенсію в такому ж порядку, як і в разі втрати годувальника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявниці адвоката ОСОБА_5 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 27 лютого 2000 року заявниця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2011 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними було розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь заявниці на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.4).

Так як ОСОБА_3 добровільно надавав кошти на утримання дочки, заявниця до відділу Державної виконавчої служби з відповідним виконавчим листом про примусове стягнення з нього аліментів станом на 11 листопада 2014 року не зверталась, що вбачається з відповідної довідки виконавчої служби (а.с.8).

Станом на час звернення до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою заявниця та її колишній чоловік ОСОБА_3 разом не проживали і значаться зареєстрованими за різними адресами, що вбачається з відповідних довідок і чого не заперечує сама заявниця (а.с.5-7).

Також на момент звернення до суду з даною заявою за місцем постійного проживання ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) більше року не було відомостей про місце його перебування, що вбачається із довідок Шалигінської сільської ради (а.с.6), органів міліції (а.с.16,30) та прикордонної служби України (а.с.31).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на її необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявниця для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжиті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо його розшуку, у тому числі оголошення розшуку особи за виконавчим листом про стягнення аліментів.

Вимоги ст.247 ЦПК України вказують на те, що у заяві про визнання фізичною особою безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від нещасного випадку.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_3 як за мету визнання колишнього чоловіка безвісно відсутнім послалась на необхідність призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї, призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та компенсації додаткових витрат на оплату комунальних послуг.

Умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року №250, де наголошується, що позитивне вирішення вказаного питання можливе при наявності у складі сім'ї заявника відповідних обставин.

При цьому зазначено, що до складу сім'ї заявника включаються особи, зареєстровані в житловому приміщенні (а.с.42-43).

Таким чином, приймаючи до уваги, що особа, яку заявниця просить визнати безвісно відсутнім не є членом її сім'ї, так як не значиться зареєстрованим у її жилому приміщенні, тому надання їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї має здійснюватись Управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради без наявності такої обставини, як визнання колишнього чоловіка заявниці безвісно відсутнім.

Отже, наведена заявницею мета її звернення до суду з даною заявою не знайшла свого підтвердження матеріалами справи, у зв'язку з чим, на думку колегії суддів, висновок суду про необґрунтованість вимог заяви є правильними.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на необхідність визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім для призначення пенсії в разі втрати годувальника, то до нього колегія суддів ставиться критично, враховуючи, що така мета ОСОБА_3 у поданій нею заяві не ставилась, а відповідний орган Пенсійного фонду України не був залучений до участі у даній справі в якості заінтересованої особи.

Інші доводи апеляційної скарги також не є підставою для зміни чи скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -