_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6032/15-ц
Провадження № 2/520/3350/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Чаплицького В.В.

за участю секретаря Непомнющого М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Крім того, позивач вказує, що від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає, майнові спори між сторонами відсутні.

Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, якими позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі та зауважили, що від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає, майнові спори між сторонами відсутні. Позивач просив прізвище не змінювати.

Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 24 грудня 1972 року, про що Відділом ЗАГС Київського РИК м. Одеси в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1481.

Від шлюбу в сторін є дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сторони стверджують, що малолітніх дітей не мають.

Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено.

Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу.

При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу.

В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, 111, ч. 2 ст.114 СК України, ст. ст. 8, 11, 15, 31, 130, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,укладений 24 грудня 1972 року, про що Відділом ЗАГС Київського РИК м. Одеси в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1481.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2вважати розірваним в день набрання зазначеним рішенням законної сили.

Після набрання цим рішенням законної сили надіслати його копію до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чаплицький В. В.