Справа № 161/4461/15-ц
Провадження № 2/161/1999/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Сидоренко О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

з участю відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

25 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Покликається на те, що вона є основним квартиронаймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Квартира не приватизована, відноситься до державного житлового фонду. У квартирі, крім неї, зареєстровані її неповнолітні дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також відповідач ОСОБА_3 і його малолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час, із зареєстрованих у квартирі осіб, фактично проживає вона та її малолітні діти. Відповідач ОСОБА_3 лише зареєстрований в спірній квартирі, однак, починаючи з 2002 року у ній не проживає. Останній 14.11.2002року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, та після одруження перейшов жити до дружини. На її неодноразові вимоги щодо необхідності сплати комунальних платежів за спірну квартиру, ОСОБА_3 не реагує. Особистих речей його у спільній квартирі немає, відповідач нею не цікавиться. Разом з тим, комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Станом на даний час існує значна сума заборгованості по комунальних платежах за спірну квартиру. Неодноразові звернення її до відповідача з проханням сплачувати вчасно комунальні платежі, спільно нести витрати по утриманню квартири, у якій ОСОБА_3 зареєстрований, не привели до бажаного результату. Посилаючись на наведене, та враховуючи те, що відповідач витрати по утриманню та збереженню квартири не несе, втратив будь-який інтерес до вказаного житла, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, подав суду письмове заперечення проти заявленого ОСОБА_1 позову, в якому зазначив, що не виконуючи рішення попередніх судів, ОСОБА_1 неодноразово звертається до суду з позовами щодо втрати ним права на житлове приміщення та виселення його із квартири, яка перебуває у їх спільному користуванні. Сестра його до квартири не впускає, повикидала його речі, змінила замок на вхідних дверях. Рішення судів, які набрали законної сили, стосовно спірної квартири, постановлені на його користь, ОСОБА_1 не виконує, надалі чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, при цьому, звернулась до суду з позовом, в якому зазначила неправдиві відомості, не повідомила суд про відоме їй місце його перебування, в результаті чого на підставі заочного рішення суду, проведеного без його участі, сестра, шляхом обману, зняла його з місця реєстрації, де він згідно паспорту по даний час зареєстрований. Крім того, суду пояснив, що коштів на суди не вистачає, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, 2003 та 2010 років народження. На даний час тимчасово проживає у квартирі, яка належить на праві власності матері його дружини. Будь-якого іншого житла у нього немає. Комунальні платежі за спірну квартиру не сплачує, оскільки з поважних причин в ній не проживає, і несе витрати по утриманні житла, в якому на даний час змушений проживати. Проте, згідно рішень судів, з нього стягнено заборгованість по оплаті за комунальні платежі за спірну квартиру, які він змушений буде в майбутньому сплатити, хоч і не мав змоги фактично там проживати через неправомірні дії позивача. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України у Волинській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з довідки відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-

комунального господарства Луцької міської ради, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 25,4кв.м, рішенням виконкому Луцької міської ради від 21.08.2008р. №570-1дозволено переоформити на ім'я ОСОБА_1 . (а.с.9).

Судом встановлено, що станом на даний час дана квартира не приватизована і перебуває у комунальній власності міської ради. (а.с.28).

З довідки про склад сім'ї, виданої 11.02.2014р. товариством з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К» вбачається, що квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 Крім неї, у спірній квартирі зареєстровані її неповнолітні дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, рідний брат - відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, і його малолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.10).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає з поважних причин, оскільки позивач ОСОБА_1, замінила замок на вхідних дверях та чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, та ОСОБА_1

З висновку дільничного інспектора Луцького МВ УМВС України у Волинській області лейтенанта міліції Захарчука Ю.В. від 18.02.2013р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 свого брата - відповідача ОСОБА_3 до спірної квартири не впускає, чим створює перешкоди у користуванні нею.

За невиконання рішення суду про усунення перешкод ОСОБА_3 в користуванні жилим приміщенням за вищевказаною адресою ОСОБА_1 притягувалась до відповідальності та на неї був накладений штраф у розмірі 340грн., про що свідчать постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу від 07.07.2012р. , від 10.12.2012р.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 01.09.2009 р. в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, виконавчого комітету Луцької міської ради про зміну договору найму жилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено.

Зазначеним рішенням було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2002 року з поважних причин.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.10.2011 р. в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, яке набрало законної сили 17.10.2011 р. було задоволено позов повністю та зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні жилим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1.

Як слідує із змісту ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Отже, зазначеними нормами право на користування жилим приміщенням у разі відсутності понад шість місяців зберігається лише за умови наявності поважних причин відсутності.

Зазначеними вище рішеннями Луцького міськрайонного суду встановлено, що ОСОБА_1 чинить ОСОБА_3 перешкоди в користуванні спірним жилим приміщенням, а тому дана обставина у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з поданих до суду відповідачем ОСОБА_3 квитанцій № 57 від 02.08.2011 р., № 73 від 24.09.2010 р., № 171 від 29.07.2010 р., № 3 від 13.12.2011 р., № 5 від 13.12.2011 р., останній приймав участь витратах за комунальні послуги.

До показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, суд відноситься критично та не бере їх до уваги, оскільки пояснення ОСОБА_9 в тій частині, що відповідач не проживає в спірному житлі з 2011 року суперечать іншим матеріалам справи. Свідок вказала лише на те, що відповідач не проживає, проте не зазначила причин, які їй були відомі.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач з поважних причин не проживає у спірній квартирі, оскільки йому чинить перешкоди в користуванні нею позивач, а тому позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про залишення судових витрат за позивачем.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта