АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Полiщук Н.В.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Актив», третя особа: ОСОБА_2, про визнання розірвання трудового договору незаконним, визнання наказу про звільнення з посади незаконним та поновлення дії трудового договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року,

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСББ «Актив» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності та необґрунтованості.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2007 року перебував у трудових відносинах з ОСББ «Актив» та займав посаду юрисконсульта за сумісництвом /а.с.10, 11/.

З 02 квітня 2010 року, на підставі наказу голови правління ОСББ «Актив» № 10а, позивача прийнято на посаду юрисконсульта /а.с.12/.

Відповідно до наказу голови ліквідаційної комісії об'єднання від 24 вересня 2012 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією ОСББ «Актив» /а.с.8/.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 просив визнати розірвання трудового договору незаконним, визнати наказ про звільнення з посади незаконним та поновити дію трудового договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційність фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на судовому рішенні, яке набрало законної сили, і визначається його межами (ті самі особи, предмет спору, предмет доказування), за якими сторони не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСББ «Актив» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання внести зміни до трудової книжки відмовлено /а.с.25-26, 27-28/.

Предметом доказування у вказаній справі було, зокрема неправомірне звільнення позивача з роботи.

Судовими рішеннями надана правова оцінка зазначеним фактичним обставинам, та встановлена правомірність винесеного наказу про звільнення.

Предметом даного позову, фактично, є також поновлення на роботі позивача, у зв'язку з неправомірним винесенням наказу про звільнення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року має преюдиційне значення при розгляді даної справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Посилання позивача на наявність нововиявлених обставин, які не були відомі йому та суду при розгляді попередньої справи, може бути вирішено у спосіб, передбачений ст. 361 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 грудня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Болотов Є.В.

Судді: Желепа О.В.

Полiщук Н.В.

Справа № 753/17533/14

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3069/2015

Головуючий у суді першої інстанції: ПарамоновМ.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Болотов Є.В.