АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/253/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24, 30 Синецька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівОхріменко Н. І. , Захарової А. Ф.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення витрат за комунальні послуги та зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, яким, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування ? частини витрат на оплату комунальних послуг по утриманню житлового будинку по АДРЕСА_1 у сумі 6597,50 грн. та зобов'язати ОСОБА_6 у подальшому щомісячно здійснювати оплату комунальних послуг згідно її ? частини у праві спільної сумісної власності на вказаний будинок відповідно до діючих тарифів на підставі виставлених комунальними організаціями рахунків.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу. Власником іншої 1/2 частини цього житлового будинку на підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15.05.2014 у справі № 2322/234/11 є його бувша дружина ОСОБА_6 20.09.2011 шлюб між сторонами розірвано, після чого ОСОБА_6 не оплачувала комунальні послуги за спожиту воду, електроенергію, газ, телефон, вивіз сміття та плату за землю. Позивач їх оплачував сам за весь будинок на загальну суму 14437,00 грн. за період часу з 20.09.2011 по 01.09.2014. Відповідачка, крім того, порушує правила співжиття, що робить неможливим проживання із нею в одному житловому будинку, оскільки вона систематично руйнує та псує жиле приміщення. Заходи запобігання і громадського впливу до ОСОБА_6 виявились безрезультатними.

У свою чергу ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7, яким просила стягнути з останнього на її користь 9878,71 грн. майнової шкоди, мотивуючи про те, що ОСОБА_7 чинить перешкоди в користуванні належною їй 1/2 частиною будинку внаслідок чого ОСОБА_6 змушена проживати в м. Черкаси в гуртожитку №31 ЧДЖПП «Житлосервіс» корпорації «Укрбуд» за що за період з 25.07.2011 по даний час сплатила 9878,71 грн. Ці кошти ОСОБА_6 вважає спричиненою їй майновою шкодою, яку слід відшкодувати за рахунок ОСОБА_7

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.11.2014 первісний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто з останньої на користь позивача в рахунок відшкодування частини витрат, понесених ним на оплату комунальних послуг по утриманню житлового будинку в АДРЕСА_1 в сумі 4605,33 грн., а в задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. В обґрунтування апелянт указує на те, що суд не врахував, що витрати апелянта на проживання у гуртожитку пов'язані з перешкодами, які їй чинить ОСОБА_7 у користуванні її частиною будинку. Зазначені дії ОСОБА_7 також свідчать про безпідставність його вимог про стягнення з апелянта на його користь частини витрат на комунальні послуги щодо будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи частково первісний позов про стягнення витрат за комунальні послуги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно відповідних положень ЖК України та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у домоволодінні по АДРЕСА_1 споживачами комунальних послуг є три особи - сторони у справі та їх повнолітній син ОСОБА_8, між якими в рівних частках слід розподілити ці витрати. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_6 є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1985, який 20.09.2011 рішенням Чорнобаївського районного суду розірвано. Від шлюбу мають повнолітніх дітей - дочку ОСОБА_9, яка проживає у м. Львів, та сина ОСОБА_8, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Чорнобаївського нотаріального округу Залізняк Н.Є. в реєстрі за №1983 від 29.11.1989 та зареєстрованому Золотоніським відділком КП «ЧООБТІ», 10.05.1990 сторони придбали будинок в АДРЕСА_1, в якому проживали під час шлюбу.

У зв'язку з погіршенням відносин з чоловіком у 2009 році ОСОБА_6 покинула цей будинок та виїхала в м. Черкаси на проживання, однак періодично приїжджала в належне сторонам будинковолодіння, підтримувала порядок, обробляла частину присадибної ділянки. У 2010 році ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. 29.09.2010 рішенням Чорнобаївського районного суду, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.11.2010, позов задоволено та зобов'язано ОСОБА_7 передати ОСОБА_6 ключі від будинку, що є їхньою спільною сумісною власністю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про поділ майна. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 15.05.2014 кожній стороні визначено по 1/2 ідеальній частці будинковолодіння по АДРЕСА_1. Враховано, що будинок умовно розділено на дві частини з окремими входами, в одній з яких постійно проживав ОСОБА_7, а іншу використовувала ОСОБА_6, однак реального розподілу будинку проведено не було, сторони продовжують його використовувати як і раніше. Крім того сторони визнають той факт, що у цьому домоволодінні прописаний та проживає їх повнолітній син ОСОБА_8

Будучи співвласником житлового будинку, відповідачка ОСОБА_6 не сплачувала за комунальні послуги, посилаючись на те, що ОСОБА_7 чинить їй перешкоди у користуванні житлом, тому вона змушена проживати у м. Черкаси.

Влітку 2014 року ОСОБА_6 в належній їй частині будинку облаштувала відокремлене електропостачання і з цього часу користується електрикою окремо від іншого співвласника.

За період часу з 01.09.2014 по 20.09.2011 ОСОБА_7 на утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 сплатив 14437,00 грн., а саме: за воду -1440,28 грн., за землю - 51,50 грн., за електроенергію - 1586,98 грн., за газ - 10166,38 грн., за телефон - 569,50 грн., за вивіз сміття - 622,77 грн. Доказів здійснення оплати за комунальні послуги по цьому домоволодінню зі сторони ОСОБА_6 суду не надано.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно положень п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; ч.1 ст.543 ЦК України - у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; ч.1 ст.544 ЦК України - боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього; ч.4 ст.319 ЦК України - власність зобов'язує; ст.322 ЦК України - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; ст.360 ЦК України - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому КМУ. Згідно з пп.1 п.29 постанови КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» документом, передбаченим п.6 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», може бути довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання, яку ОСОБА_6 суду не надала.

Відповідно до ст.156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника квартири зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка не надала суду доказів у підтвердження того, що вона здійснювала оплату комунальних послуг по домоволодінню чи була звільнена у встановленому законодавством порядку від таких витрат.

У світлі викладеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_6, будучи власником ? частини домоволодіння по АДРЕСА_1, має сплачувати свою частку витрат на утримання цього будинку. При цьому суд першої інстанції правильно врахував, що у вказаному домоволодінні проживають 3 особи - сторони у справі та їх повнолітній син, отже до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає 1/3 частина витрат останнього на утримання вказаного будинку.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що суд першої інстанції не врахував наявність перешкод у ОСОБА_6 зі сторони ОСОБА_7 для використання нерухомості, оскільки доказів наявності таких перешкод, які б унеможливили використання апелянтом будинку, суду надано не було. Самі по собі неприязні стосунки між сторонами не свідчать про неможливість проживання ОСОБА_6 в її частині будинку. При цьому слід врахувати, що, не зважаючи на неодноразові відповідні звернення обох сторін, ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_6 до адміністративної чи кримінальної відповідальності притягнуто не було. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 29.09.2010, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.11.2010, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні вищевказаним житловим будинком задоволено, зобов'язано ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності житловим будинком з надвірними спорудами у смт. Чорнобай по АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_7 передати ОСОБА_6 ключі від будинку.

На підставі викладеного вище (недоведеності наявності перешкод зі сторони ОСОБА_7 у здійсненні ОСОБА_6 її права власності на домоволодіння), колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь витрат, які вона понесла у зв'язку з проживанням у гуртожитку, є безпідставними. Наявності причинного зв'язку між діями ОСОБА_7 та тим фактом, що ОСОБА_6 проживає у гуртожитку, при розгляді справи встановлено не було.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення витрат за комунальні послуги та зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :