Справа № 758/3084/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Подільського району м. Києва Буртового Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Подільської районної в місті Києві Ради в особі ліквідаційної комісії з припинення Подільської районної у м. Києві Ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_10, Департаменту комунальної власності у м. Києві про визнання недійсними рішень, усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Подільського району міста Києва Буртовий О.В. в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що до прокуратури Подільського району міста Києва звернулись мешканці будинку АДРЕСА_1, в особі ОСОБА_3, у зв'язку з чим було проведено перевірку щодо законності приватизації підвальних приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 загальною площею 162,20 кв. м.

Вказує, що вищезазначеною перевіркою було встановлено, що на підставі розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації від 16.02.2007 року №198, між КП «ОРЕНДА» в особі генерального директора Гончара C.I. та відповідачкою ФОП ОСОБА_10 було укладено договір оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Подільського району міста Києва №2764/07, загальною площею 152,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого остання прийняла в оренду підвальне приміщення.

Зазначає, що у подальшому рішенням Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 року №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем у п.70 Додатку №1 було включено вищезазначені нежилі приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, вказує, що 28.12.2007 Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради на ім'я територіальної громади Подільського району м.Києва було видано свідоцтво про право власності на нежилі приміщення з №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, затверджено наказом Головного управління комунальної власності м.Києва від 28.12.2007 року №1683 та зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під №6450-П.

Також, вказує, що у подальшому 15.07.2008 року між Відділом приватизації комунального майна Подільського району міста Києва в особі начальника відділу Левцова С.В. та ФОП ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу вищезазначених нежилих приміщень з №1 по №5 (групи приміщень№33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1вартістю 475 300 грн.

Звертає увагу суду на те, що вищезазначені приміщення було відчужено на користь ФОП ОСОБА_10 з порушенням вимог законодавства, оскільки вони є підвальними допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку та належать до спільної власності мешканців багатоквартирного будинку, оскільки у них розташовані загально будинкові мережі централізованого опалення, холодного водопостачання, водовідведення та мережі електропостачання.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників, яка має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена, однак згода мешканцями багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на відчуження розташованого у будинку підвального приміщення не надавалась, угоди щодо передачі в управління підвальних приміщень, горищ, комор, тощо з органами державної влади та місцевого самоврядування не укладались, повноваження щодо управління допоміжними приміщеннями, які належать мешканцям будинку, територіальній громаді Подільського району м.Києва мешканцями не передавались, у зв'язку з чим заступник прокурора Подільського району м.Києва Буртовий О.В. в інтересах мешканців вищезазначеного будинку звернувся до суду з цим позовом та просить визнати недійсним та скасувати п.1 рішення Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 року за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» в частині затвердження переліку об'єктів, які підлягають приватизації згідно з додатком про включення до переліку об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем нежилого приміщення по АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати п.70 Додатку №1 рішення Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 року за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу»; визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності територіальної громади Подільського району м.Києва від 28.12.2007 року, виданого Головним управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської державної адміністрації стосовно нежилого приміщення по АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень з №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літера Б) вартістю 475 300 грн. від 15.07.2008 року, укладений між відділом приватизації комунального майна Подільського району міста Києва, в особі начальника відділу Левцова С.В. та ФОП ОСОБА_10; усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення ФОП ОСОБА_10 з підвальних приміщень №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_16 позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача Подільської районної в місті Києві Ради в особі ліквідаційної комісії з припинення Подільської районної у м. Києві Ради - Мороз Д.С. у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що спірні приміщення є нежилими. Вказує, що посилання позивача на ту обставину, що вищезазначені спірні приміщення є підвальними, а відповідно допоміжними і не підлягають продажу органами місцевого самоврядування, оскільки є власністю мешканців будинку, не підтверджено жодним належним доказом, а саме - прямо не вказано, що вони є допоміжними.

Крім того, звернув увагу суду на те, що позов подано поза межами повноважень заступника прокурора, оскільки подана в інтересах громадян з метою захисту їх інтересів прокуратурою в суді, однак жодного доказу неспроможності через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження до матеріалів справи не додано.

Представник відповідачки ФОП ОСОБА_10 - ОСОБА_18 у судове засідання 28.01.2015 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак у своїх поясненнях у судовому засіданні 12.11.2014 року позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що Подільська районна у м.Києві рада, приймаючи рішення про приватизацію від 01.03.2007 року №134, на підставі якого укладався, договір купівлі-продажу, виходила з того, що дані приміщення не є допоміжними. Вказує, що позивачем не надано доказів того, що вищезазначені приміщення є допоміжними.

Представник відповідача - Департаменту комунальної власності у м. Києві у судове засідання 28.01.2015 року не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, однак подала до суду заперечення, у яких позов в частині визнання та скасування свідоцтва не визнала та просила у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що жодного доказу на підтвердження належності спірних приміщень до допоміжних надані не були, у зв'язку з чим територіальна громада Подільського району м.Києва, як законний власник вказаних нежитлових приміщень відповідно до п.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування» мала право на розпорядження вказаним майном.

Вислухавши пояснення представника позивача, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника відповідача - Подільської районної в місті Києві Ради в особі ліквідаційної комісії з припинення Подільської районної у м. Києві Ради, представника відповідачки ФОП ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, в тому числі про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно зч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що до прокуратури Подільського району міста Києва звернулись мешканці будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим було проведено перевірку щодо законності приватизації підвальних приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 загальною площею 162,20 кв.м. (а.с.11-27).

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду з заявами про захист прав і іконних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження.

Статтею 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадяни похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації від 16.02.2007 року №198, між КП «ОРЕНДА» в особі генерального директора Гончара C.I. та відповідачкою ФОП ОСОБА_10 було укладено договір оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Подільського району міста Києва №2764/07, загальною площею 152,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого остання прийняла в оренду підвальне приміщення (а.с.61-64, том 2).

У подальшому рішенням Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 року №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» (а.с.13, том 2), до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем у п.70 Додатку №1 включено нежилі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16, том 2).

Судом встановлено, що 28.12.2007 Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради на ім'я територіальної громади Подільського району міста Києва видано свідоцтво про право власності на нежилі приміщення з №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке затверджено наказом Головного управління комунальної власності міста Києва від 28.12.2007 №1683-В та зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під №6450-П (а.с.27-28, том 2).

Також встановлено, що 15.07.2008 між Відділом приватизації комунального майна Подільського району міста Києва в особі начальника відділу Левцова С.В. та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень з №1 по №5 (групи приміщень№33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за гсою: АДРЕСА_1, (далі - приміщення, спірні приміщення) вартістю 475 300 грн. (а.с.60-71, том 2).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація полягає у відчуженні квартир, де мешкають два та більше наймачів та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно із змістом ст. 4 ЖК України, жилі будинки утворюють житловий фонд, до якого не входять лише нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено щодо допоміжних приміщень багатоквартирного будинку відносяться приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку - сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.04 р. було дано офіційне тлумачення положень пункту 1 частини 1, пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року N 2482-XII та зазначено, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: 1.1.Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні, тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього; 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир; 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до листа КП «ВведенськеЕ» від 17.03.2014 року № 04/225 у підвальному приміщенні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, розташовані загально будинкові мережі централізованого опалення, холодного водопостачання, водовідведення та мережі електропостачання (а.с.57, том 2), без доступу до яких експлуатація житлового будинку є неможливою, що підтверджує факт того, що приміщення є допоміжним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартир у двох- або багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частиною 2 ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 319 ЦК України лише власник наділений правом на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст.ст.215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а відтак позивачі, як співвласники спірного підвального приміщення, мають право вимагати від відповідачів не перешкоджати їм у володінні, користуванні та розпорядженні підвальними приміщеннями площею 162,20 кв. м.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, заволоділа ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада повинна приймати рішення лише в межах своїх повноважень.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення Подільська районна у м.Києві рада від 01.03.2007 року за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» в частині затвердження переліку об'єктів, які підлягають приватизації згідно з додатком про включення до переліку об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем нежилого приміщення по АДРЕСА_1, прийняла рішення щодо майна, яке не є комунальною власністю, а є власністю мешканців (співвласників) зазначеного будинку.

Крім того, з урахуванням задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування п.1 рішення Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» в частині затвердження переліку об'єктів, які підлягають приватизації згідно з додатком про включення до переліку об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем нежилого приміщення по АДРЕСА_1, суд приходить до висновку також про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування п.70 Додатку №1 рішення Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 року за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу»; свідоцтва про право власності територіальної громади Подільського району міста Києва від 28.12.2007 року, виданого Головним управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської державної адміністрації стосовно нежилого приміщення по АДРЕСА_1; договору купівлі-продажу нежилих приміщень з №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 475 300 грн. від 15.07.2008 року, укладений між відділом приватизації комунального майна Подільського району міста Києва та ФОП ОСОБА_10

Також слід зазначити, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення ФОП ОСОБА_10 з підвальних приміщень №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літера Б) підлягають задоволенню, у зв'язку наступним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а відтак позивачі, як співвласники спірного підвального приміщення, мають право вимагати від відповідачів не перешкоджати їм у володінні, користуванні та розпорядженні підвальними приміщеннями площею 162,20 кв. м.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, заволоділа ним.

У зв'язку з вищевикладеним, суд, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позовні вимоги заступника прокурора Подільського району м.Києва Буртового О.В. в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Подільської районної в місті Києві Ради в особі ліквідаційної комісії з припинення Подільської районної у м. Києві Ради, ФОП ОСОБА_10, Департаменту комунальної власності у м. Києві про визнання недійсними рішень, усунення перешкод у користуванні власністю та виселення підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 257, 261, 294, 319, 328, 387, 382, 391-393 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву заступника прокурора Подільського району м. Києва Буртового Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Подільської районної в місті Києві Ради в особі ліквідаційної комісії з припинення Подільської районної у м. Києві Ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_10, Департаменту комунальної власності у м. Києві про визнання недійсними рішень, усунення перешкод у користуванні власністю та виселення - задоволити.

Визнати недійсним та скасувати пункт 1 рішення Подільської районної у місті Києві ради від 01.03.2007 за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» в частині затвердження переліку об'єктів, які підлягають приватизації згідно з додатком про включення до переліку об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем нежилого приміщення по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним та скасувати п.70 Додатку №1 рішення Подільської районної у місті Києві ради від 01.03.2007 року за №134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу».

Визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності територіальної громади Подільського району міста Києва від 28.12.2007 року, виданого Головним управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської державної адміністрації стосовно нежилого приміщення по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень з №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 475 300 грн. від 15.07.2008 року, укладений між відділом приватизації комунального майна Подільського району міста Києва, в особі начальника відділу Левцова Сергія Вікторовича та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10.

Усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення ФОП ОСОБА_10 з підвальних приміщень №1 по №5 (групи приміщень №33) (в літері Б), загальною площею 162,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич