Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що 14 серпня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 64-в/17/336993, згідно якого банк відкрив їй вкладний рахунок на вимогу НОМЕР_1, а вона внесла на даний рахунок 8 246 доларів США. 20.11.2014 року вона звернулася до відповідача із заявою-проханням повернути всі її кошти у доларах США, але відповідач кошти так і не повернув, причин повернення не повідомив. Окрім цього, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань їй були завдані моральні страждання. Незаконна відмова виконувати умови договору завдали їй душевних страждань і переживань, неправомірні дії ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» здійснили негативний вплив на психологічний стан, оскільки вона весь час переживала з приводу чи будуть повернуті їй власні кошти, які потрібні на життя, а вирішення питання в судовому порядку тягло за собою значних витрат часу та грошових коштів на послуги адвоката. Враховуючи вищевикладене, просила стягнути з відповідача на її користь 7 002, 46 доларів США неповернених за договором банківського вкладу, 5 000 грн. завданої моральної шкоди та 500 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 09 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 7 002,46 доларів США та 500 грн. витрат на правову допомогу. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про стягнення суми вкладу та відсотків в сумі, що не перевищує еквівалент 15 000 грн. на добу, тобто з розстрочкою платежу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу «Доступний NEW» № 64-в/17/336993, за яким банк відкрив ОСОБА_2 вкладний рахунок на вимогу НОМЕР_1, а вона внесла на даний рахунок 8 246 доларів США.

Згідно п. 2 договору процентна ставка за залишками коштів на рахунку складає 8,00 процентів річних.

Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що вкладник зобов'язується при бажанні зняти з рахунку готівкові кошти у сумі, що перевищує 1 000 доларів США, протягом одного банківського дня, повідомити про намір зняти відповідну грошову суму готівкою за 5 банківських днів.

Відповідно п. 5.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2014 року позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою про повернення їй вкладу і всіх інших коштів згідно договору в сумі 7 726 доларів США, однак відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого договором щодо повернення коштів та сплати процентів.

З виписки по особовим рахункам з 14.08.2014 року по 20.01.2015 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 20.01.2015 становить 7 082,24 долари США.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до змісту ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу є не виконаним ( правова позиція Верховного Суду України у справі 6-140 цс 13 від 25.12.2013).

29 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову №540 від 29 серпня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій», відповідно до п. 9 ч. 1 якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу укладеного депозитного договору є цивільно-правовими за своїм змістом. У розумінні норм ЦК України спір стосовно невиконання зобов'язань за угодою (договором) вирішується судом відповідно до вимог чинного законодавства України.

Тобто, саме відповідач як сторона договору № 64-в/17/336993 від 14 серпня 2014 року всупереч положенням цивільного законодавства не виконує свої договірні зобов'язання, чим порушує суб'єктивне право позивача на розпорядження належними йому коштами.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України. Згадані норми встановлюють ієрархічність системи цивільного законодавства, відповідно до якої норми Постанови НБУ не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, статтею 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Протокол до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод(зі змінами, внесеними Протоколом №11 (994-536) гарантує кожній фізичній особі право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дії ж відповідача, спрямовані на обмеження вільного розпорядження належними позивачу коштами, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме: свобода договору, обов'язковість його виконання та належним чином.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення суми невиплаченого залишку депозитного вкладу, врахувавши положення ст. ст. 1058, 1060, 1074 ЦК України.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді