АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3919/15 Справа № 2-1395/11 Головуючий у 1 й інстанції - Овчаренко Н.Г. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста», ОСББ «Уютний 1» про визнання права власності,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності без додаткового акту введення в експлуатацію за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 01 листопада 2005 року між ОСОБА_6 та відповідачем був укладений договір № 80, 09 лютого 2004 року між ОСОБА_7 та відповідачем був укладений договір № 30 про інвестування житлового будівництва квартир багатоповерхового житлового будинку в АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.1 Договорів позивачі зобов'язались прийняти участь у інвестуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, а відповідач організувати його будівництво та передати у власність позивачам зазначені квартири.

Позивачі свої зобов'язання за договорами виконали в повному обсязі, про що свідчать квитанції та відмітки відповідача на договорах і завірені печатками про те, що позивачі виконали свої зобов'язання за договорами.

Відповідно до розпорядження від 14.02.2007 Міського голови міста Дніпропетровська №74р житловому комплексу по АДРЕСА_1 присвоєно адресу - АДРЕСА_1.

Договорами було передбачено, що відповідач зобов'язується після завершення будівництва ввести житловий будинок в експлуатацію та передати позивачам усі необхідні документи для отримання в КП ДМБТІ свідоцтва про право власності.

На даний момент, позивачі не мають можливості оформити право власності на свої квартири, оскільки відповідач не надає необхідні документи, а саме: державний акт прийняття в експлуатацію будинку, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про його затвердження та іншу документацію, що перешкоджає позивачам зареєструвати право власності на їх квартири.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2011 року позовні вимоги задоволені, визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 без додаткового акту введення в експлуатацію.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2 без додаткового акту введення в експлуатацію.

ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення, згідно п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 і ОСОБА_7, суд першої інстанції, враховуючи експертний та технічний висновок за результатами обстеження будівельних конструкцій житлового будинку літ.А-8,9 по АДРЕСА_1 квартири з усіма їх складовими частинами є прийнятими до експлуатації та не потребують іншого проведення дослідження готовності до експлуатації -прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації, тому суд прийшов до висновку про можливе визнати право власності без додаткового акту введення в експлуатацію.

З такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що зазначені нежитлові приміщення є новоствореним нерухомим майном, яке не введено в експлуатацію, що підтвердили сторони в апеляційному суді.

Виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК України)

Таким чином, статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку.

Необхідність прийняття закінчених будівництвом об'єктів в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, передбачена ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи містобудування".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" від 22 вересня 2004 року N 1243 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів. За результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідно до експертного та технічного висновку Інституту Дніпроагропроект, квартири з усіма їх складовими частинами є прийнятими до експлуатації та не потребують іншого проведення дослідження готовності до експлуатації -прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації, оскільки висновок про технічний стан будівельних конструкцій, в даному випадку, не замінює акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2011 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_6, ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: