ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8395/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до «Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дарницького району м. Києва» щодо зобов"язання усунути порушення прав споживача, повернення зайве сплачених коштів за гарячу та холодну воду шляхом зарахування переплати та щодо відшкодування моральної шкоди шляхом переказу коштів на банківський рахунок,

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказана повна автентична назва відповідача; зміст позовних вимог викладено не конкретно; відсутнє посилання на докази щодо заподіяння позивачу моральної шкоди; в обгрунтуванні позову містяться вимоги, які суперечать змісту позовних вимог щодо зазначення в обгрунтуванні позову вимоги про повернення коштів за гарячу та холодну воду, або їх зарахування в рахунок майбутніх оплат, то ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

Копію вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва позивач отримала 13.11.2015 року (згідно з розпискою), проте навіть на вимогу суду не були усунуті недоліки позову щодо конкретизації змісту позовних вимог до ступеню можливості їх реального виконання, в тому числі, в заяві позивача про усунення недоліків (поданої з додатками зокрема у виді позовної заяви в новій редакції від 17.11.2015 року), які у позовній заяві в новій редакції від 17.11.2015 року викладені як окремі, самостійні вимоги у наступному вигляді.

1.Зобов»язати відповідачів усунути порушення прав та законних інтересів позивача як споживача комунальних послуг (в тому числі, не вказано, яких саме прав та законних інтересів, та щодо яких саме комунальних послуг).

2.Зобов»язати відповідачів повернути або зарахувати в рахунок майбутніх платежів зайве сплачені кошти за гарячу воду в сумі 3572,8 грн. або «Вирівняти» показники на новому лічильнику на показниках 99 м.куб.

3.Зобов»язати відповідачів повернути або зарахувати в рахунок майбутніх платежів зайве сплачені кошти за холодну воду в сумі 257,58 грн. або «Вирівняти» показники на новому лічильнику на показниках 29 м.куб.

(В тому числі, не вказано кому саме повернути та в рахунок яких саме платежів на майбутнє (в тому числі щодо відсутності посилання на період (майбутніх платежів), об»єкт постачання води та зміст терміну «Вирівняти»)

4.Зобов»язати відповідачів відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3000 грн. шляхом переказу на рахунок Збройних Сил України Державного казначейства України (не вказано (не вбачається) кому саме відшкодувати зокрема в контексті положень ст.15 ЦК України).

Крім того, позивачем не враховано, що відсутність вищенаведеної конкретизації позовних вимог здійснено без врахування принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якій кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати у визначений строк (який зазначається в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову (отже і проти конкретних позовних вимог, які є невід»ємною складовою позову).

Крім того, у позовній заяві в новій редакції від 17.11.2015 року позивачем визначено двох відповідачів - Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва» () та Житлово-експлуатаційну дільницю №203 Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва», при цьому, позивачем не враховано, що відповідно до положень ст.30 ЦПК України - відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, при цьому вказана Житлово-експлуатаційна дільниця, не є юридичною особою (не має власного ЄДРПОУ згідно з відбитком печатки на відповідях, копії яких надані позивачем).

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до вимог ч.2 ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позовну заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: