Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., з участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду від 06 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення шляхом зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А :

19 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_6, в якому вказувала, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана нею спільно з відповідачем та їхнім сином ОСОБА_7 11.10.2002 року, що підтверджується договором купівлі-продажу. 20.08.2008 року відповідач ОСОБА_6 подарував свою 1/3 частину квартири їй та їхньому сину в рівних частках, що підтверджується договором дарування.

ОСОБА_6 зареєстрований у даній квартирі, проте вже майже 2 роки у ній не проживає, не оплачує житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим на даний час утворилася заборгованість по оплаті наданих комунальних послуг.

Відповідач не має права власності на квартиру, він не є членом сім'ї позивача, а лише періодично з'являється за місцем реєстрації для того, щоб вчиняти неправомірні дії, погрожуючи їй фізичною розправою, в зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1056/2015 Головуючий у 1 інстанції : Герасимчук М.К.

Доповідач : Григоренко М.П.

На даний час у квартирі відсутні особисті речі відповідача і в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку він відмовляється.

Із цих підстав просила зобов'язати ОСОБА_6 не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_6 особою, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішенням Рівненського міського суду від 06 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Вирішено усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позову в частині визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 - відмовлено за безпідставністю.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що оскаржуваним рішенням відповідача незаконно позбавлено права на житло.

Судом не враховано, що частина у спірній квартирі належить позивачу на праві спільної часткової власності, та розглянувши позовну заяву одного із співвласників, суд вирішив питання, що стосується майна іншого співвласника без його на те згоди, що суперечить ч. 1 ст. 359 ЦК України.

Зазначає, що він, користуючись своїм правом та виконуючи обов'язок щодо реєстрації місця проживання, зареєстрований та проживає у спірній квартирі.

Вказує, що вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Тобто, примусове зняття з реєстраційного обліку у квартирі мало б бути наслідком позбавлення відповідача права користування квартирою.

Крім того, судом не враховано, що з моменту розлучення (28.10.2014 року) у відповідача виник новий правовий статус - колишній член сім'ї власника житла, що не позбавляє ОСОБА_6 права користування займаним приміщенням і не є підставою для виселення з цього житлового приміщення.

Також суд не врахував строк протягом якого колишній член сім'ї власника не проживав у квартирі з 28.10.2014 року по 19.12.2014 року, тобто не повні 2 місяці, вагомість причин такого не проживання, відсутність належних доказів про систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, відсутність належних доказів про систематичне порушення правил соціального співжиття чи використання приміщення не за призначенням.

Вважає, що знявши відповідача з реєстраційного обліку на підставі ч. 1 ст. 116 ЖК України, що має бути наслідком лише примусового виселення з займаного житла, суд незаконно вийшов за межі позовних вимог та неправильно застосував норми ст.ст. 405, 406 ЦК України.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині щодо усунення перешкод у користуванні власністю - житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 та приймаючи рішення про усунення ОСОБА_3 перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції, виходив із того, що це не призведене до позбавлення його права користування житловим приміщенням за вказаним адресом, як співвласника.

Проте, оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

Правильно встановивши ту обставину, що після смерті свого сина позивач в порядку спадкування став співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що зняття ОСОБА_6 із реєстраційного обліку за місцезнаходження вказаного житлового приміщення, не призведе до обмеження права останнього у користуванні своєю власністю, оскільки це суперечить положенням ст. 317 ЦК України, яка розкриває зміст права власності та ст. 319 того ж Кодексу, яка гарантує кожному власнику право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, що також включає, на переконання колегії суддів, і право бути зареєстрованим за місцезнаходженням житлового помешкання, яке особі належить на праві приватної власності.

Те, що відповідач після смерті свого сина ще не отримав свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ще не означає, що ОСОБА_6 не є співвласником цієї квартири, оскільки, як про це правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, право на спадщину виникає з моменту її прийняття, а останній подав у встановленому порядку заяву про прийняття спадщини після смерті свого сина.

Щодо питання утримання спірної квартири та неправомірної поведінки відповідача відносно позивача, то ці питання не підлягають вирішенню у той спосіб, який обрала ОСОБА_8 звертаючись із позовом у даній цивільній справі.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 щодо усунення їй перешкод у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняття відповідача із реєстрації за вказаною адресою, має бути відмовлено, за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 06 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо усунення їй перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову позивачу в задоволенні цих позовних вимог, за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.