У Х В А Л А

29 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечних договорів недійсними

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання іпотечних договорів недійсними.

Зазначав, що 30 квітня 2014 року ОСОБА_4 на підставі договору про відступлення права вимоги придбав у ТОВ «Компанія з управління активами «ІС-Холдинг» право вимоги від ОСОБА_5 щодо виконання останнім зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 6 липня 2007 року з наступними змінами та доповненнями у розмірі 1 472 522 грн 59 коп. Того ж дня було нотаріально посвідчено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 6 липня 2007 року з усіма змінами до нього. На підставі цього договору він набув прав іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором, згідно якого ОСОБА_6 у рахунок забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 6 липня 2007 року передав в іпотеку земельну ділянку площею 0,0906 га в м. Яремча по вул. Свободи, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На його письмове звернення від 5 травня 2014 року до ОСОБА_6 про ідентифікацію на місцевості предмета іпотеки одержав відповідь останнього про те, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 травня 2014 року на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, знаходиться житловий будинок з вбудованим приміщенням ресторану, загальною площею 1 111,4 кв. м, що належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 січня 2009 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 6 листопада 2009 року. Так йому стало відомо, що у березні 2008 року незавершений будівництвом вищевказаний житловий будинок був переданий в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» на підставі договору № 1 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору від 16 листопада 2007 року, а 28 грудня 2009 року - введений в експлуатацію та був переданий в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» на підставі договору № 2 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору від 16 листопада 2007 року. Указаний житловий будинок також є предметом іпотеки АКБ «Укрсоцбанк» згідно договору № 1 від 29 грудня 2009 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 16 листопада 2007 року.

Зазначав, що за таких обставин ПАТ «Укрсоцбанк» порушує його права як іпотекодержателя земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок та ресторан, що неправомірно перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк». Зокрема, передання вказаного нерухомого майна в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку».

Просив на підставі статей 203, 215 ЦК України визнати недійсними вищезазначені іпотечні договори, укладені між ОСОБА_6 та ПАТ «Укрсоцбанк» та припинити обтяження та іпотеку, що виникли на підставі вказаних договорів.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року, позов задоволено: визнано недійсним іпотечний договір, що посвідчений 16 листопада 2007 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу в редакції договору № 1 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору посвідченого 18 березня 2008 року; визнано недійсним іпотечний договір, що посвідчений 16 листопада 2007 року в редакції договору № 2 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору, посвідченого 28 грудня 2009 року; визнано недійсним іпотечний договір, що посвідчений 16 листопада 2007 року в редакції договору № 1 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору посвідченого 29 грудня 2009 року; припинено обтяження (заборона відчуження нерухомого майна) та припинено іпотеку нерухомого майна, які виникли на підставі договору № 1 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору посвідченого 18 березня 2008 року, договору № 2 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору посвідченого 28 грудня 2009, договору № 1 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору посвідченого 29 грудня 2009 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення суду касаційної інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статей 203, 215, 592, 638 ЦК України, статей 6, 16 Закону України «Про іпотеку».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на постанову Вищого господарського суду України від 10 листопада 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2012 року.

ПАТ «Укрсоцбанк» указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування зазначених норм матеріального права не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданих для прикладу судових рішеннях.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що оскаржувані договори є недійсними, оскільки вони суперечать вимогам статей 203, 215, 638 ЦК України, ст. ст. 6, 16 Закону України «Про іпотеку», так як зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці, яка перебувала в первинній іпотеці в рахунок забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 1245pv-07 від 6 липня 2007 р., укладеному між ОСОБА_5 та TOB Банк «Фінанси та кредит», і право вимоги за яким на підставі договору купівлі - продажу перейшло до ОСОБА_4, а чинним на момент укладення оспорюваних договорів законодавством не було передбачено передачу в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва без передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва (частина 2 статті 16 Закону України «Про іпотеку»).

Разом з тим у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, зокрема в постанові Вищого господарського суду України від 10 листопада 2014 року, суд касаційної інстанції, відхиляючи касаційну скаргу та залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, виходив із недоведеності недодержання сторонами оспорюваного правочину вимог частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, зокрема у зв'язку з недоведеністю підстав недійсності спірного договору та договору про внесення змін до нього.

Отже, у справі, про перегляд якої подано заяву, та у справі, на рішення в яких посилається заявник в її обґрунтування, наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2012 року не може бути зразком неоднакового застосування, оскільки суд касаційної інстанції в справі, ухвала в яких надані як приклад, скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечних договорів недійсними до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді:Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін