АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1867/15 Справа № 172/278/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Порох К. Г. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Баранніка О.П., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, фермерського господарства "Нове", третя особа - Відділ Держземагенства у Васильківському районі Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди у розмірі 53670 грн. 33 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ФГ «Нове» про відшкодування шкоди в розмірі 53 670 грн. 33 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 17.03.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписали з ним договори оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які були зареєстровані у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії Д.П. «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 13.04.2010 року за №98 та за №02, площею по 3,89 га строком на п'ять років.

17 .03.2010 року згідно актів на вищезазначених земельних ділянках були визначені межі.

Згідно актів прийому-передачі від 13.04.2010 року земельні ділянки були передані позивачу.

02.05.2011 року за допомогою фахівців ТОВ «Земельне право» були відновлені межі вищевказаних земельних ділянок та вказано місце розташування межових знаків, розташованих на землях Великоолександрівської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області.

ФОП ОСОБА_2 користувався земельними ділянками, які належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на протязі останніх років згідно договорів оренди, які підписані сторонами, актів передачі земельних ділянок, і за користування земельними ділянками власникам виплачувалась орендна плата підприємцем ОСОБА_2, зокрема і в 2011 році, що підтверджується відповідними відомостями та розписками.

В травні 2011 року позивач на даних земельних ділянках провів ряд агротехнічних прийомів та засіяв соняшник на площі 7,78 га.

В зв'язку з чим, продукція - зерно соняшника, належить йому як суб'єкту господарювання, який виростив урожай.

08.10.2011 року він, проїжджаючи біля поля, де знаходяться земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, побачив, що на даних земельних ділянках відповідач ОСОБА_3 на комбайні що належить ФГ «Нове» косить соняшник.

Позивач вважає, що своїми неправомірними діями ОСОБА_3 та ФГ «Нове» завдали йому матеріальну шкоду у розмірі 53 607,33 грн.

В зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду, та просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду та понесені судові витрати.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, яки призвели до ухвалення незаконного рішення просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 17.03.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписали з ФОП ОСОБА_2 договори оренди земельних ділянок площею по 3,89га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які були зареєстровані у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії Д.П. «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 13.04.2010 року за №98 та за №02, строком на п'ять років.(а.с.4-22).

У зв'язку з чим ФОП ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "Земельне право" за відновленням земельних меж вказаних земельних ділянок( а.с.22-25).

Але, раніше 16.11.2007 року ОСОБА_4, а ОСОБА_5 16.07.2007 року уклали договори оренди землі з Фермерськм господарством "Нове" Васильківського району Дніпропетровської області строком на 5 років, тобто до 2012 року, які були зареєстровані в Великоолександрівській сільській раді Васильківського району Дніпропетровської області відповідно до чинного законодавства на час укладення договорів (а.с.50-56). Вказані договори оренди земельних паїв не буси скасовані в установленому законом порядку, не визнані недійсними, або розірваними в судовому порядку, а тому на час виникнення спірних правовідносин є дійсними.

Посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_2 користується спірними земельними ділянками правомірно він навесні 2011 року провів ряд агротехнічних прийомів та засіяв, зазначені земельні ділянки соняшником на площі 7,78 га.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 на комбайні що належить ФГ «Нове» скосив його соняшник на вказаних земельних ділянках йому завдано шкоду у розмірі 53 607,33 грн., яку він просив стягнути з відповідача.

Відмовляючи у задоволені позову районний суд правильно послався на те що підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди на підставі ЦК України, відсутні, у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди позивач в обґрунтування позовних вимог послався на ст.189 ЦК України, відповідно до якої продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Але за загальними правилами про відшкодування шкоди передбачено, що цивільна відповідальність за завдану майнову чи моральну шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірності дій заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв'язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду.

Жодна із зазначених обставин позивачем суду не доведена.

Посилання позивача в судовому засіданні, та в апеляційній скарзі на постанову про відмову в порушені кримінальної справи від 28.09.2011 року, винесену начальником СДСБЄЗ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, показання свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, договори оренди землі укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як на підстави для задоволення позову не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем не доведена суду правомірність користування спірними земельними ділянками.

Районний суд обґрунтовано послався на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 року за яким ФОП ОСОБА_2 відмовлено у задоволені позову до СФГ «Нове» про звільнення незаконно займаних земельних ділянок та відшкодування майнової шкоди, з тих підстав, що договори оренди землі, які у 2007 році були укладені між власниками земельних ділянок, в тому числі: за НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 та за НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 та ФГ «Нове», набрали чинності після їх реєстрації у Великоолександрівській сільській раді, і на момент укладення договорів оренди землі з ФОП ОСОБА_2 з цими громадянами, діяли договори, укладені з ФГ «Нове», а тому права позивача у 2010 році не були порушені ФГ «Нове». Господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача - ФОП ОСОБА_2, що він є орендарем земельних ділянок з 2010 року, не підтверджуються матеріалами справи, договори між ним та громадянами укладені в період дії договорів, укладених з ФГ «Нове».(а.с.61-65).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2012 року апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2012 року у справі №18/145-10, залишено без змін.

Не доводять правомірність володіння та користування ФОБ ОСОБА_2 спірними земельними ділянками інші докази на які посилається позивач, у тому числі і пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін та показання свідків перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.305,307,308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: