Справа № 569/1750/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

04 березня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечко С.П.,

при секретарі Терешкович Ю.М.,

з участю державного виконавця Дисюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобовязань, -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобовязань. Вимоги подання обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції знаходиться виконавчий напис № 2694 виданий 03.07.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по договору позики грошей на користь ОСОБА_4 у сумі 257166, 22 грн. ОСОБА_1 заборгованість за вказаним виконавчим написом не погасив. Таким чином ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, йому слід тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань.

В судовому засіданні державний виконавець вимоги подання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку що подання до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що на виконання в відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління знаходиться виконавчий напис № 2694 виданий 03.07.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по договору позики грошей на користь ОСОБА_4 у сумі 257166, 22 грн. Станом на сьогоднішній день боржником ОСОБА_1 заборгованість не погашена, зобовязання, покладені на нього судовими рішеннями не виконані.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 6 червня 2008 року за № 25-32/507 подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме: подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов'язків.

З наведеного слідує, що підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України має бути встановлення за допомогою належних і допустимих доказів факту вчинення боржником дій чи бездіяльності з метою ухилення від виконання зобов'язання, які він мав можливість виконати, якби сумлінно відносився до взятих на себе зобов'язань та до рішень суду.

Однак, у супереч наведених вимог, подання державного виконавця не містить жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження факту умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань по виконавчому листу.

Крім того, державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження постановою від 20.10.2014 року накладено арешт на кошти боржника в ПАТ «А-Банк» в сумі 282917, 84 грн. та постановою від 18.07.2014 накладено арешт на майно в межах суми стягнення, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18.07.2014 року, що є достатніми заходами для виконання виконавчого напису.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Саме невиконання боржником зобов'язань протягом строку вказаному державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів, які б свідчили про ухилення боржника від сплати боргу, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", чи про його про його реальну можливість виконати обов'язок, місцевому суду не подано.

За таких обставин, підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобовязань відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Харечко С.П.