Справа № 445/2091/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/2297/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.,

Суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

при секретарі Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року у справі за поданням державного виконавця ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області. В апеляційній скарзі представник зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Посилається на те, що боржником не погашена заборгованість згідно з виконавчим документом. Зазначає, що боржник не з'явився у відділ ДВС Золочівського РУЮ та у строк, наданий для добровільного виконання рішення суду та не виконав його. Стверджує, що державним виконавцем скеровано на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, виклик державного виконавця, який зобов'язує ОСОБА_2 з'явитися у відділ ДВС Золочівського РУЮ та повідомити про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, яке перебуває у заставі, або в інших осіб, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, проте останній у наданий строк у відділ не з'явився. Вважає, що вищевказані факти є підтвердженням ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх зобов'язань згідно з виконавчим провадженням. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця.

Оскільки в судове засідання не з'явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що у ВДВС Золочівського РУЮ перебуває на виконанні виконавче провадження №634 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. щомісячно з 22.03.2010 до досягнення останньою повноліття. (а.с.3)

14 липня 2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. (а.с.4)

Станом на 26.08.2014 року заборгованість ОСОБА_2 складає 14554,83 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. (а.с.4-зворот)

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі на факт невиконання боржником зобов'язання за рішенням у зв'язку з чим такого необхідно обмежити у праві виїзду за межі України, колегією суддів визнається голослівним та таким, що не заслуговує на увагу у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997р.) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст.6 вказаного Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом, та, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" спрямовані на відшкодування збитків, хоча саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Зокрема, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого листа.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Колегією суддів враховується, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, адже саме лише невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим листом обов'язків.

Крім того, до подання та апеляційної скарги не долучено жодного доказу про проведення державним виконавцем викликів боржника, про надання йому строку для добровільного виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування ухвали.

Керуючись п.1 ч. 2 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.