У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,Юровської Г.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі − ПАТ «УкрСиббанк»), у якому просила суд стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь майнову шкоду в розмірі 434 487 грн 09 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

Свої вимоги ОСОБА_6 мотивувала тим, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2011 року за нею визнано право власності на грошові кошти, які знаходились на депозитних рахунках її колишнього чоловіка ОСОБА_7 на суму 16 260 євро, що були відкриті в територіальному відділенні № 745 АТ «УкрСиббанк» в м. Черкаси.

Після розкриття банківської таємниці у судовому порядку та отримання відповіді від відповідача стало відомо, що банк розпорядився грошовими коштами у наступних розмірах: 16 260 євро з рахунку № НОМЕР_2, 29 540 доларів США з рахунку № НОМЕР_1 та 25 000 грн з рахунку № НОМЕР_3, перерахувавши їх на депозитний рахунок Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі − Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ) на підставі ухвали про забезпечення позову та платіжних вимог Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судами встановлено, що 15 липня 2009 року між ОСОБА_7 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі − АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1, відповідно до якого вкладник розмістив вклад у розмірі 29 540 доларів США.

11 червня 2009 року між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_3, відповідно до якого вкладник розмістив вклад у розмірі 25 000 грн.

15 липня 2009 року між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №№ НОМЕР_4, відповідно до якого вкладник розмістив вклад у розмірі 16 260 євро.

Внаслідок укладення вказаних вище договорів фізичній особі ОСОБА_7 були відкриті рахунки № НОМЕР_5 у євро, НОМЕР_1 у доларах США, НОМЕР_3 у гривні.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року накладено арешт на всі грошові кошти на будь-яких рахунках, що відкриті в Територіальному відділенні № 745 АКІБ «УкрСиббанк» на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_6, та заборонено банку проводити будь-які дії, операції, що пов'язані з поверненням грошових коштів, закриттям рахунків в межах 1 706 749 грн 15 коп.

Копію ухвали для виконання направлено до АКІБ «УкрСиббанк», Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, сторонам для відома.

Грошові кошти, що знаходилися на депозитних рахунках, відкритих у ПАТ «УкрСиббанк» на ім'я ОСОБА_7, були перераховані на депозитний рахунок Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі платіжних вимог державного виконавця, в яких він послався на ухвалу про накладення арешту в порядку забезпечення позову.

Відповідно до платіжної вимоги від 17 квітня 2012 року № 171/25, що надійшла до банку 18 квітня 2012 року, сума 1 609 599 грн 29 коп. з рахунку ОСОБА_7 банком була перерахована на ім'я стягувача Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, призначення платежу: стягнення на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року № 2-285211 (а. с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки грошові кошти, що знаходилися на депозитних рахунках, відкритих у ПАТ «УкрСиббанк» на ім'я ОСОБА_7, були перераховані на депозитний рахунок Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі вимог державного виконавця, в яких він послався на ухвалу про накладення арешту, а правомірність вимог державного виконавця не є предметом даного спору. Між сторонами у справі відсутні договірні відносини, оскільки ОСОБА_6 не є клієнтом банку, не є вкладником чи стягувачем грошових коштів, а тому висновок про відсутність факту спричинення ПАТ «УкрСиббанк» майнової шкоди у розмірі 434 487 грн 09 коп., внаслідок перерахування вказаної сум на депозитний рахунок Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ правильний, оскільки банк не мав законних підстав для невиконання вимог державного виконавця, а відтак діяв правомірно.

Скасовуючи законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які були досліджені місцевим судом й не досліджуючи нових доказів у справі дійшов помилкового висновку про те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту та неправильно визначив суб'єктний склад осіб, які мали б брати участь у справі, не притягнувши ВДВС до участі у справі.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 частково задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко Г.В. Юровська