10.02.2015 Єдиний унікальний номер 205/5428/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк » (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 800001978 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 71 400 (сімдесят одну тисячу чотириста) доларів США 00 центів, із розрахунку 11,5 % річних строком до 01.10.2022 року. Окрім цього, позивач зазначає, що 02.11.2009 року між кредитором та позичальником було підписано договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 800001978 від 01.10.2007 року. Згідно з п.2 договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору банк збільшив розмір кредиту та додатково надав позичальнику, а позичальник прийняв у тимчасове користування на умовах, визначених кредитним договором, кредитні кошти у сумі 7 552 (сім тисяч п'ятсот п'ятдесят два) долара США 22 цента. Позивач зазначає, що ОСОБА_3 померла 15 квітня 2011 року, а спадкоємцями першої черги є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Згідно з довідкою розрахунком станом на 02.06.2014 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком складає 78 925 доларів США 03 центи, що в перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2014 року становить 937 437 грн. 09 коп. Таким чином, зважаючи на відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання зобов'язань ОСОБА_3 одноразовим платежем, позивач змушений звернутись до суду та просити суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суми заборгованості у загальному розмірі 468 718 (чотириста шістдесят вісім тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 55 коп., та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 468 718 (чотириста шістдесят вісім тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 55 коп., та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2014 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги були задоволені.

28 жовтня 2014 року відповідач-1 - ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що судом не було враховано ту обставину, що на момент смерті ОСОБА_3 відповідачі не проживали разом з нею, також, не було встановлено судом вартість майна одержаного в спадщину, внаслідок чого судом була безпідставно стягнута заборгованість з відповідачів, та окрім цього, відповідачі належним чином не повідомлялися про час та місце розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 08 грудня 2014 року було скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2014 року, а справа призначена до судового розгляду у загальному порядку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити по мотивах, що викладені в позовній заяві. Після оголошення перерви у судове засідання з приводу завершення розгляду справи та проведення судових дебатів представник позивача не з'явився, надав суду заяву про завершення розгляду справи без його участі, в якій просив позов задовольнити.

Представник відповідача -1- ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково тільки заборгованість по кредитному договору в межах вартості майна, одержаного у спадщину, в іншій частині позовні вимоги не визнали. Після оголошення перерви в судове засідання не з'явилися, надали суду письмову заяву, в якій просили завершити розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від такої особи, що бере участь у справі до суду не надходило.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 01.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 800001978, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 71 400 (сімдесят одну тисячу чотириста) доларів США 00 центів, строком повернення до 01.10.2022 року та сплатою 11,5 % річних за користування кредитними коштами (а.с.31-36). У відповідності до Графіку платежів (а.с.37-40) ОСОБА_3 зобов'язувалася на визначену Графіком дату, здійснювати повернення кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 834 доларів США 00 центів щомісячно.

Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів, між позивачем та ОСОБА_3 01.10.2007 року було укладено Іпотечний договір № 800001978 - И про передачу в іпотеку трьохкімнатну житлову квартиру № 60 у житловому будинку літ. А-9, що складається із: 1- коридор, 2 -комора, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, 6,7,8 - житлові, І, ІІ - лоджія, загальною площею 61,5 кв.м. та житловою площею 41,8 кв.м., що знаходиться за адресою: 49000, АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 01.10.2007 року за реєстровим № 11566.

Судом також встановлено, що 02.11.2009 року між банком та ОСОБА_3 було підписано Договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 800001978 від 01.10.2007 року. Згідно з п. 2 договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору банк збільшив розмір кредиту та додатково надав позичальнику, а позичальник прийняв у тимчасове користування на умовах, визначених кредитним договором, кредитні кошти у сумі 7 552 (сім тисяч п'ятсот п'ятдесят два) долара США 22 цента. Розмір процентів за користування сумою коштів, визначених в п.2 договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 800001978 від 01.10.2007 року становить 16 % річних, строком по 01.02.2012 року включно для часткової сплати платежів з виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором (а.с. 51-56).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику обумовлену сторонами грошову суму. Означена обставина сторонами визнана, та не спростовувалась.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом також встановлено, що 15 квітня 2011 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 79). Відповідно до листа Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за вих. № 2987/02-14 від 14.08.2012 року кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» були прийняті, на підставі претензії кредитора 04.11.2011 року була заведена спадкова справа за № 957/2011 року (а.с. 97).

Із матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_3 за своє життя свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконала, допустила прострочення виконання кредитних зобов'язань. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість ОСОБА_3 за її життя перед банком склала 78 925 доларів США 03 центи, що в перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2014 року становить 937 437 грн. 09 коп.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із листа Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за вих. № 2987/02-14 від 14.08.2012 року спадкоємці ОСОБА_3 не зверталися до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав. Однак ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська суду від 12.09.2013 року по справі № 205/3872/13-ц (а.с. 113-114) встановлено, що зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини були зареєстровані її мати - ОСОБА_1 та її донька - ОСОБА_2. Тобто, такі особи є спадкоємцями за законом першої черги, які вважаються такими, які прийняли спадщину, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що передбачено ч.3 ст. 1268 ЦК України. Означена ухвала набула чинності у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що обставина прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також визнана стороною відповідача у судовому засіданні.

Суд звертає увагу та те, що частинами 1,3 ст.1296 ЦК України передбачається, що спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Законодавством, що регулює спадкові правовідносини, видача свідоцтва про право на спадщину строком не обмежено, і не визначено юридичні наслідки неотримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1218, ч.3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконано іншою особою.

З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що обов'язки боржника за кредитним зобов'язанням переходять до його спадкоємців за правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, оскільки вони не є такими, що невід'ємно пов'язані із особою померлого, а відтак мають бути виконані спадкоємцями. Тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

З огляду на наведені вимоги матеріального закону та встановлені судом обставини справи, у зобов'язанні за кредитним договором, які були укладені між позивачем та померлою ОСОБА_3 відбулась заміна боржника.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги.

Із матеріалів справи також вбачається, що позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу досудового врегулювання спору за № 24473-102-б/б від 26.03.2014 року, про що свідчить реєстр рекомендованих відправлень (а.с.117). Однак такі вимоги кредитора, відповідач по справі, залишив без виконання.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 своєї постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності спадкоємців суди мають враховувати, що відповідно до положень статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщина відкрилась на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1. Суду не доведено наявності будь - якого іншого спадкового майна, що залишилось після смерті означеної особи.

Доказів погашення означеної заборгованості з боку відповідачів суду також не надано, як і не надано належних та допустимих доказів передачі такого майна кредитору в рахунок погашення заборгованості (відповідних актів прийому-передачі, додаткових угод, письмових заяв банку на підтвердження такої події тощо).

В даному випадку, оскільки матеріалами справи встановлена обставина прийняття відповідачами спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна, і не доведено суду передачі такого майна в рахунок погашення майнових вимог кредитора ПАТ «Альфа-Банк», суд доходить висновку про наявність у позивача права на майнову вимогу до спадкоємців щодо повернення грошових коштів. Суд також зазначає, що доказів в спростування правильності розрахунків суми заборгованості відповідачі суду не надали.

Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що вартість спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 становить 241 000 (двісті сорок одна тисяча) грн. 00 коп., що підтверджується звітом суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Європейська оціночна компанія» від 12.01.2015 року. Така вартість сторонами була визнана під час розгляду даної цивільної справи по суті, та ними не оспорювалась. З огляду на наведене, суд вважає, що спадкоємцям необхідно виконати зобов'язання боржника, яким був спадкодавець, належним чином, а саме сплатити заборгованість за кредитним договором, але виключно в межах вартості отриманого спадкового майна.

Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, у зв'язку з чим необхідно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку суму в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за означеним кредитним договором у загальному розмірі 241 000 (двісті сорок одна тисяча) грн. 00 коп., по 120 700 (сто двадцять тисяч сімсот) грн.. 00 коп. із кожного спадкоємця окремо, а в задоволені решти позовних вимог відмовити з огляду на їх безпідставність та неузгодженість із вказаними вимогами матеріального закону.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. із кожного відповідача окремо.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054, 1216, 1218, 1231, 1264, 1281 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (проживає: 49000, АДРЕСА_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місце знаходження: 01025, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, , МФО 300346) в межах вартості спадкового майна заборгованість за Кредитним договором № 800001978 від 01.10.2007 року у розмірі - 120 700 (сто двадцять тисяч сімсот) грн.. 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстрована та проживає: 49000, АДРЕСА_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місце знаходження: 01025, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, , МФО 300346) в межах вартості спадкового майна заборгованість за Кредитним договором № 800001978 від 01.10.2007 року у розмірі - 120 700 (сто двадцять тисяч сімсот) грн. 00 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (проживає: 49000, АДРЕСА_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місце знаходження: 01025, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, , МФО 300346) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована та проживає: 49000, АДРЕСА_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місце знаходження: 01025, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, , МФО 300346) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан