РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В., Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер колишній чоловік матері - ОСОБА_5 За життя він склав заповіт, згідно якого все належне йому майно і взагалі все те, що буде йому належати та на що він буде мати право на день його смерті заповів ОСОБА_1

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 (с/т «Цукровик »); гаражний бокс № НОМЕР_3 в Обслуговуючому кооперативі «Космос-66» за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 8-А; автомобіль марки «KIA RIO», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, що мають право на обов'язкову частку в спадщині немає.

У встановлений законом строк вона звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно надати нотаріусу не змогла через те, що їх утримують у себе відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не визнають її право на спадкове майно. У зв'язку з цим 01 жовтня 2013 року нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 вселився в спірну квартиру, перешкоджає їй входити та користуватись цією квартирою. Він також безпідставно заволодів автомобілем марки «KIA RIO», право власності на який входить до складу спадщини.

Просила суд ухвалити рішення, яким:

-визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 (с/т «Цукровик »); гаражний бокс № НОМЕР_3 в Обслуговуючому кооперативі «Космос-66» за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 8-А; автомобіль марки «KIA RIO», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4;

-усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1;

-зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1;

-витребувати з незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 автомобіль марки «KIA RIO», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, який зареєстрований за спадкодавцем - ОСОБА_5

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_4

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без розгляду в частині вимог про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 (с/т Цукровик-1).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Подав до суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що позивач не є власником спірної квартири та власником іншого спадкового майна, а тому не має права просити суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування цією квартирою та обґрунтовувати свої вимоги нормами, що передбачені ст. 391 ЦК України. Зазначив, що він є співвласником квартири, і йому на праві власності належить 1/4 її частина. У квартирі на законних підставах та з його дозволу проживає син - ОСОБА_3, а тому вимога позивача про його виселення є незаконною (а.с. 185-187).

Відповідач ОСОБА_3 проти позову також заперечував просив відмовити у його задоволені. Зазначив, що спадкодавець це його дядько, і він проживав у квартирі з дозволу свого батька як власника 1/4 частини квартири та з дозволу дядька - власника 3/4 частин квартири.

Третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явилось, про час та місце розгляду справи судом повідомлялось.

ОСОБА_4 у судове засідання з'явилась, проте оскільки стороною позивача залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог про визнання права власності на земельну ділянку, власником якої вона на даний час є, просила суд проводити подальший розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що за заповітом від 23 листопада 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2117, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів громадянці України ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 27 березня 2013 року Серії НОМЕР_5 (а.с. 7).

З матеріалів спадкової справи № 328/2013 щодо майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить: 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; гаражний бокс № НОМЕР_3 в Обслуговуючому кооперативі «Космос-66» за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 8-А; автомобіль марки «KIA RIO», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та грошові вклади (а.с. 93-119).

05 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 95).

11 грудня 2014 року подала заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину (а.с. 115).

Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фролова А.О. 11 грудня 2014 року видала ОСОБА_1 свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 4-796, про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями (а.с. 117).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на інше майно 01 жовтня 2013 року позивачу було відмовлено, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 14).

18 вересня 2013 року з заявою про прийняття спадщини також звернулася ОСОБА_8, яка вказала на те, що з ОСОБА_5 вони перебували в фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю (а.с.105).

29 квітня 2013 року з заявою про прийняття спадщини також звернувся ОСОБА_2, який є рідним братом померлого (а.с. 100 - зворот).

Позивач просила суд визнати за нею право власності на частину квартири, гараж та автомобіль, оскільки відповідачі не визнають та оспорюють це право, тому між ними виник цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду судом у позовному провадженні.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1234 ЦК України посилається на те, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Нормами частин 1, 2 ст. 1223 передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З наданої на запит суду відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 08 червня 2015 року № 7315 (И-2015) вбачається, що квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована:

-1/2 частина за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного р-ну 23 лютого 1998 року, наказ № 18427, дублікат якого видано Солом'янською РДА згідно з розпорядженням № 22 від 03 березня 2004 pоку;

-1/4 частина за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 9-ю Київською держнотконторою 11 червня 2010 року № 4-1251 (а.с. 179);

-1/4 частина за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 9-ю Київською держнотконторою 11 червня 2010 року № 4-1260.

Вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_5 на момент смерті належало право власності на 3/4 частини зазначеної квартири.

Відповідач ОСОБА_2 як спадкоємець за законом другої черги, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оспорює право позивача на спадкове майно.

Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру у неї відсутні, тому вона може захистити своє право лише в судовому порядку.

За таких обставин, вимога позивача про визнання права власності на 3/4 частини спірної квартири підлягає задоволенню, оскільки вона єдиним спадкоємцем за заповітом.

У ч. 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За таких обставин, не ґрунтується на законі вимога позивача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_3 зі спірної квартири, оскільки останній є сином ОСОБА_2, який є співвласником квартири та не заперечує проти проживання свого сина в квартирі.

Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження того, що спадкодавець, частку якого успадкувала позивач, заперечував проти проживання ОСОБА_3 в квартирі.

Порядок користування зазначеної квартирою між співвласниками (ОСОБА_2 та ОСОБА_3) не встановлювався.

Позивач також просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні спірної квартирою.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник полодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України містить положення про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_2, який є іншим співвласником квартири, не чинити їй перешкод у користуванні квартирою підлягають задоволенню. Позивач є власником 3/4 частин квартири, проте не має до неї доступу та не може нею вільно користуватись.

Позивач також просить визнати за нею право власності на гаражний бокс № НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «КОСМОС-66», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 8-А.

У наданій на запит суду відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 08 червня 2015 року № 7316 (И-2015) вбачається, що гаражний бокс № НОМЕР_3 в ОК «Космос-66» по просп. Червонозоряному, 8-А в м. Києві на праві власності не зареєстрований (а.с.177).

Разом з тим, згідно довідки ОК «КОСМОС-66» - на підставі рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів ГБК протокол № 2 від 14 травня 1971 року, затвердженого рішенням ВК райради від 20 травня 1971 року № 305 ОСОБА_5 є власником гаражного боксу № НОМЕР_3, поверх 1, ряд. 5, площею 18,0 кв. метри по просп. Червонозоряному, 8а в Солом'янському районі м. Києва. Сума пайового внеску за гаражний бокс в розмірі 685 карбованців сплачена 25 травня 1971 року в повному обсязі (а.с. 12).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час сплати спадкодавцем - ОСОБА_5 у повному обсязі суми пайового внеску - 1971 рік за на гаражний бокс № НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «КОСМОС-66» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. Обов'язковість такої реєстрації була встановлена з набранням чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вбачається, що в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки за життя ОСОБА_5 не оформив право власності, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

З таких обставин, вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Підлягає задоволенню і вимога позивача про визнання права власності на автомобіль марки «KIA RIO», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

З наданої на запит суду відповіді Головного управління в м. Києві Управління державної автомобільної інспекції від 12 червня 2015 року № 10/12207 вбачається, що станом на 08 червня 2015 транспортний засіб марки «KIA RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 180).

Оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 автомобіль був його власністю, то на підставі ст. 1223 ЦК України позивач ОСОБА_1 є його власником як спадкоємець.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У судовому засіданні встановлено те, що фактично спірний автомобіль перебуває в користуванні відповідача ОСОБА_3

Зазначені обставини не оспорювались учасниками судового розгляду. Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що право власності на автомобіль за позивачем не зареєстроване, тому він не вважає її власником автомобіля і тому не віддає його.

Такі обставини викладені і в постанові про закриття кримінального провадження слідчого СВ Солом'янського РУГУ УМВС України в м. Києві Стальченко В.І. від 25 листопада 2013 року (а.с. 15).

У такому випадку, вимога позивача про витребування від відповідача ОСОБА_3 зазначеного автомобіля ґрунтується на законі.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 88 ЦПК України, відповідно до задоволених вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3532 гривень 20 копійок, а з відповідача ОСОБА_3 - 121 гривня 80 копійок.

Керуючись статтями 317, 319, 321, 383, 386, 387, 391, 392, 1216-1218, 1223, 1233, 1234, 1262 ЦК України, статтями 19-1, 21 Закону України «Про кооперацію», статтями 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гаражний бокс № НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «КОСМОС-66», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 8-А.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Kia Rio», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Витребувати від ОСОБА_3 автомобіль марки «Kia Rio», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3532 гривні 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 121 гривню 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: