Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року по третейській справі №994/15.

Заява обґрунтована тим, що 30.06.2015р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі №994/15 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором №057-2008-256 від 13.02.2008 в розмірі 29405,52 швейцарських франків. Справа слухалась без відома відповідача, який не був належним чином повідомлений. Третейське застереження було викладено в додатковій угоді б/н від 19.01.2014р. до вищезазначеного кредитного договору. Заявник вважає, що рішення третейського суду підлягає скасуванню з підстав порушення підвідомчості розгляду справи, оскільки між сторонами було укладено договір споживчого кредиту, отже правовідносини сторін підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Отже така умова договору, як третейське застереження, є нікчемною та такою, що порушує права заявника як споживача банківських послуг. Крім того, рішенням третейського суду грубо порушені права відповідача, як споживача, та стягнуто значно завищену суму боргу. На час укладання третейської угоди Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів.

Представник заявника - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з викладених в ній підстав, просила задовольнити заяву та додатково пояснила, що підписання третейської угоди та ухвалення третейським судом рішення відбулися після внесення змін до Закону України «Про третейські суди».

Представник ПАТ «Універсал Банк» - Савченко Т.Л. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала та зазначила, що згідно закону України «Про захист прав споживачів», особа - споживач замовляє продукцію для особистих потреб. Проте позивачем у третейській справі був Банк, отже розглянутий третейським судом спір, не є спором про захист прав споживачів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подав.

Вислухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №994/15, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року по справі № 994/15 позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 29 405 швейцарських франків 52 сантими та 6 913,03грн. витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного 13.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_4 Кредитного договору №057-2008-256, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 31 036,00 швейцарських франків на придбання майна, а саме: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, позичальник в свою чергу зобов'язався виконати умови договору належним чином.

В подальшому 10.06.2011, 08.07.2011, 11.07.2012 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 були укладені Додаткові угоди б/н до вищевказаного кредитного договору.

19.08.2013 року та 29.01.2014р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» укладено Додаткові угоди б/н до Кредитного договору №057-2008-256 від 13.02.2008р. відповідно до яких було змінено відсоткову ставку за користування кредитом та доповнено третейським застереженням.

Також 29.01.2014р. між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено Договір поруки б/н, відповідно до якого поручитель поручилась перед кредитором за виконання ОСОБА_4 усіх її зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №057-2008-256 від 13.02.2008р. та Додаткової угоди б/н від 29.01.2014р., укладених між ОСОБА_4 та Банком, у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель також засвідчила у цьому договорі поруки, що їй добре відомі всі умови вищевказаного Основного договору і вона погоджується з ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 7.1 Додаткової угоду б/н від 19.08.2013 р. та п. 7.1 Додаткової угоду б/н від 29.01.2014р. до Кредитного договору №057-2008-256 від 13.02.2008р., укладених між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1, сторони погодили, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього підлягають розгляду у постійно діючому Третейському судді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце та дата укладання третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

Аналогічна домовленість міститься в п. 5.4. Договору поруки від 29.01.2014 року, укладеному між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк».

Отже, зазначені договори містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно регламенту даного третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Отже неналежне повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, їх відсутність в судовому засіданні та неправильне, на думку заявника, вирішення справи третейським судом, не є визначеними ч.2 ст. 389-5 ЦПК України підставами для скасування рішення третейського суду.

Разом з тим, однією з підстав для скасування рішення третейського в заяві зазначено, що справа, в якій прийнято оспорюване рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Додаткові угоди б/н до Кредитного договору №057-2008-256 від 13.02.2008 р., згідно яких сторони погодили, що всі спори які виникають при виконанні Кредитного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків укладені 19.08.2013р. та 29.01.2014р., договір поруки, який містить третейське застереження, укладений 29.01.2014р., а рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить ОСОБА_4, ухвалено 30.06.2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_4 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-64цс15, якщо на дату укладення кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», справа, у якій прийнято рішення третейським судом, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року по третейській справі № 994/15 підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_4 є споживачем послуг Банку в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи той факт, що на час укладення з позичальником ОСОБА_4 19.08.2013р. та 29.01.2014р. Додаткових угод б/н до Кредитного договору №057-2008-256 від 13.02.2008 р. та укладення з поручителем ОСОБА_2 Договору поруки від 29.01.2014р., а тим більше на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків оскаржуваного рішення - 30.06.2015 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року по справі № 994/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя