Справа № 522/3784/13
Провадження № 6/522/585/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2015 року Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, останнє місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України з вилученням закордонного паспорту, до виконання зобовязань за рішенням суду.

Мотивує вимоги тим, що у відділі на виконані знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 36790,07 гривень та 10000 гривень моральної шкоди. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому документі не мешкає, що підтверджується актом державного виконавця. Враховуючи викладене, встановлено, що провести виконавчі дії не є можливим.

В поданні зазначено про розгляд питання про визнання обмеження виїзду за межі країни без участі державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Матеріалами справи встановлено, 16 жовтня 2013 року Приморським районним судом міста Одеси виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 36720,07 гривень та судових витрат.

Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження.

Відповідно акту державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 8.02.2014 року, станом на момент проведення перевірки в ході проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1. боржника ОСОБА_1 не знайдено. Встановити фактичне місцезнаходження боржника неможливо.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Одеській області від 18 червня 2014 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, знятий з обліку 23.04.2013 року за адресою: АДРЕСА_1. Реєстрації не має.

Постановою від 07.11.2013 року зареєстрований за ОСОБА_1 автотранспортний засіб ВМW оголошено в розшук.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси 14 липня 2014 року оголошений розшук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, останнє місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, як боржника за виконавчим листом виданим 16 жовтня 2013 року Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 36720,07 гривень та судових витрат.

Отже, Боржник не здійснює дій щодо погашення заборгованості, проте боржник зареєстрованим та знятим з реєстрації в Одеській області не значиться, майно відсутнє.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства є обовязковість рішення суду (ст. 129 КУ)

Згідно ст. 11 Закону України «Про судоустрій», судове рішення, яким закінчується розгляд справи у суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, обєднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Невиконання судових рішень тягне передбачену законом відповідальність.

Примусове виконання судових рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови та порядок виконання рішень суддів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобовязаний вжити заходи щодо примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст. 5 Закону України)

Порядок здійснення права громадян України на виїзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або заперечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до ст.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

При цьому, виконання будь якого рішення є невідємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

п. 34 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленому 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, може застосовуватись судами як джерело права: «суд знову наголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень».

Статтею 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Отже, наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що є одним із заходів забезпечення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 15, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, останнє місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України з вилученням закордонного паспорту до виконання зобовязань за виконавчим документом № 2/1522/3784/11, виданим Приморським районним судом міста Одеси 01 жовтня 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення сторонами у справі.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси ОСОБА_3