Справа № 739/1696/15-ц
Провадження № 2-к/739/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року до суду надійшло клопотання Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення вказаного суду від 27 липня 2015 року, винесене у справі №2-710/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита у розмірі 450 російських рублів.

Клопотання мотивоване тим, що вказаним рішення суду, крім позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їхнього сина, прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 в дохід місцевого бюджету державного мита у розмірі 450 російських рублів. При цьому, оскільки ОСОБА_2 проживає на території України, Біробіджанський районний суд Єврейської автономної області Російської Федерації просить визнанти та надати дозвіл на примусове виконання вказаного рішення на території України.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце судового розгляду клопотання відповідно до вимог частини п'ятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) шляхом направлення повідомлення за адресою його місця проживання.

Представник Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до суду не з'явився, при цьому ним подано клопотання про проведення судового розгляду без його участі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, рішенням Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації від 27 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідача ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 у розмірі ? частки від всіх видів заробітку чи іншого доходу, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вказаним рішенням суду з ОСОБА_2 в дохід місцевого бюджету стягнуто державне мито у розмірі 450 російських рублів. Дане рішення суду набрало законної сили 29 серпня 2015 року.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Україна та Російська Федерація є учасниками Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Конвенція).

Статтею 51 Конвенції визначено, що кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань (далі - рішень); б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Частинами першою та другою статті 54 Конвенції передбачено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що рішення Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації від 27 липня 2015 року, яким з ОСОБА_2, серед іншого, стягнуто в дохід місцевого бюджету державне мито у розмірі 450 російських рублів, набрало законної сили, при цьому умови Конвенції щодо визнання і виконання зазначеного рішення іноземного суду дотримані і підстави для відмови в цьому, передбачені статтею 55 Конвенції та статтею 396 ЦПК України, відсутні, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання та необхідність його задоволення.

Згідно частини восьмої статті 395 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Отже, рішення Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації від 27 липня 2015 року підлягає примусовому виконанню в частині стягнення державного мита у розмірі 450 російських рублів за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тобто на 18 грудня 2015 року, що становить 149 грн. 75 коп. (450 російських рублів х 0.332780), шляхом перерахування стягнутих коштів на розрахунковий рахунок, зазначений у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 51, 54, 55 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, статтями 208-210, 294, 390, 395, 396 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Біробіджанського районного суду Єврейської автономної області Російської Федерації від 27 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 в дохід місцевого бюджету м. Біробіджан Єврейської автономної області Російської Федерації державного мита у розмірі 149 (сто сорок дев'ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід місцевого бюджету м. Біробіджан Єврейської автономної області Російської Федерації державне мито у розмірі 149 (сто сорок дев'ять) гривень 75 копійок.

Стягнуті кошти перерахувати на розрахунковий рахунок №4010 1810 7000 0001 1023 (банк платника - ГРКЦ ГУ Банка Росії по Єврейській АО, м. Біробіджан; ІНН №; КПП 790101001, УФК МФ по ЄАО (ІФНС Росії по м. Біробіджан, ЄАО, 7901; БИК 049923001; ОКТМО 99701000; код бюджетної класифікації 182 1 08 03010 01 1000 110).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Чепурко