Справа № 452/1342/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Пташинського І.А.,

при секретарі Сулимка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на неправомірні дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, скасування постанови та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Заявник ПАТ «Львівгаз» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати дії державного виконавця відділу ДВС Самбірського МРУЮ Львівської області про винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 квітня 2015 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Самбірського МРУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 квітня 2015 року, зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу №452/688/15-ц від 18 березня 2015 року.

В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 18 березня 2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ у справі №452/688/15-ц про стягнення солідарно заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на суму 1679,25 грн.

30 квітня 2015 року відділом ДВС Самбірського МРУЮ Львівської області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яку Товариство отримало 07 травня 2015 року. Державним виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області помилково встановлено те, що ПАТ «Львівгаз» повинно подавати окремі заяви про відкриття виконавчого провадження щодо конкретного боржника, оскільки в ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Вважає позицію державного виконавця такою, що суперечить вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, адже у судовому наказі №452/688/15-ц зазначається, що стягнення з боржників є солідарним.

Представник скаржника до судового засідання подала заяву про розгляд скарги у її відсутності та про підтримання вимог скарги. Просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець, ОСОБА_6, та представник відділу ДВС Самбірського МРУЮ Львівської області, ОСОБА_7, проти скарги заперечили, подали до суду письмове заперечення, просили відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ у справі №452/688/15-ц про стягнення солідарно заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на суму 1679,25 грн., який 29.04.2015 р. передано на виконання в відділ ДВС Самбірського МРУЮ Львівської області.

Постановою від 30 квітня 2015 року державного виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області Заводяк Н.Р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вищевказаним судовим наказом, на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлено, що всупереч ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначений один боржник та стягувач. Вказана постанова надійшла на адресу скаржника 07 травня 2015 року, про що свідчить вхідна дата документу до ПАТ «Львівгаз».

Суд вважає вищевказане твердження державного виконавця помилковим з огляду на наступне.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. Під час пред'явлення виконавчого документа або його дубліката до виконання разом з ним подаються: у разі виконання рішення про конфіскацію майна засудженого за вироком суду - копія опису майна і копія вироку. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився; у разі виконання рішення про конфіскацію майна за постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна; у судових справах, за якими застосовано заходи забезпечення позовних вимог, - копії документів, що підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову, у разі якщо такі заходи застосовувалися судом.

Відповідно до п.3.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про відкриття виконавчого провадження.

Однак, як встановлено в судовому засіданні ПАТ «Львівгаз» подав до виконання ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області один виконавчий документ - судовий наказ №452/688/15-ц, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області від 18 березня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.103 ЦПК України, судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обовязково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк предявлення судового наказу до виконання.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчому документі зазначаються, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім цього, частиною 3 ст.98 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу підписується заявником або його представником і подається з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості боржників. Тобто законодавцем передбачено, що судовий наказ може стосуватися кількох боржників, до яких може бути застосоване як часткове так і солідарне стягнення.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що у разі ухвалення рішення проти кількох відповідачів, у виконавчому листі зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним, та не передбачено, що у такому випадку зазначається лише один боржник.

Позиція державного виконавця суперечить вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, адже у судовому наказі №452/688/15-ц зазначається, що стягнення з боржників є солідарним.

Як видно матеріалів справи, судовий наказ №452/688/15-ц, виданий 18 березня 2015 року, відповідає вимогам, передбаченим ст.103 ЦПК України та ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, судом встановлено, що в оскаржуваній частині державним виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області, безпідставно та всупереч ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження, що є недопустимим з огляду на ч.5 ст.124 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати, а скаргу в цій частині слід задовольнити.

Разом з тим, суд не уповноважений своєю ухвалою зобовязувати державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» чітко встановлює і регулює порядок дій державного виконавця у разі предявлення до виконання виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, а тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 383 - 389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області про винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 квітня 2015 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 квітня 2015 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя І.А.Пташинський