Справа № 226/1463/15-ц
Справа № 2/226/823/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.12.2013 року Димитровською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 697. Власником іншої ? частини даного будинку є її сестра ОСОБА_2 Відповідачі зареєстровані за адресою вказаного житлового будинку у якості її невістки, це ОСОБА_4, та повнолітньої доньки її невістки, це ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте відповідачі з 12.06.2013 року за місцем реєстрації не проживають. Зі своєї сторони вона не перешкоджала відповідачам проживати у її будинку, не вижинала їх з нього та не міняла двері та замки. Невістка ОСОБА_4 добровільно виїхала з будинку після припинення сімейних стосунків з її сином, донька невістки - ОСОБА_3 вже має свою сім'ю і разом з нею проживає в АДРЕСА_2. Вона неодноразово у телефонній розмові і при особистих зустрічах пропонувала їм знятися з реєстрації у належному їй будинку. Однак відповідачі не знімаються з реєстрації, а вигадують різні причини для цього. Тому позивач, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені відповідно до цивільно-процесуального законодавства.

Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі та допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, з відповідними надвірними забудовами належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_2 по ? частині кожній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 03.12.2013 року державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 697, що підтверджується копією відповідного свідоцтва, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2013 року (а.с.4, 5). Дане житлове приміщення належало спадкодавцеві ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.1993 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Димитровської міської ради від 07.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 21.01.2009 року по теперішній час, а відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.03.2011 року по теперішній час (а.с.6).

Згідно за актом від 07.05.2015 року, складеного квартальною координаційного комітету самоорганізації населення м.Димитров № 4 за участю мешканців-сусідів, відповідачі ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_7 з 12.06.2013 року за адресою: АДРЕСА_1, по день складання акту не мешкали за вказаною адресою (а.с.7).

Цей факт у суді засвідчили свідки ОСОБА_8, мешканка АДРЕСА_3, та ОСОБА_9, мешканка АДРЕСА_4.

Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Судом встановлено, що право власності на вищевказану житлову квартиру позивач ОСОБА_1 набула після того, як відповідачі вже були зареєстровані у спірному житловому приміщенні у якості членів сім'ї попереднього власника вказаного житлового приміщення ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Отже, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищенаведене та те, що відбувся перехід прав і обов'язків попереднього власника квартири, за життя якого у ній були зареєстровані відповідачі, до нового власника, у зв'язку з чим збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника припиняється незалежно від терміну і причини їх непроживання за місцем реєстрації, будь-яких інших домовленостей між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням відсутні, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.150, 156 СК України, ст.ст.386, 392, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько