АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5536/15 Справа № 173/1592/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: 51600 м. Верхньодніпровськ, вул. Тиха, б. 4/а; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) 2240 (дві тисячі двісті сорок) грн. 57 коп. відшкодування матеріальної шкоди, та 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. відшкодування матеріальної шкоди, а всього 7240 (сім тисяч двісті сорок) грн. 57 коп.

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: 51600 м. Верхньодніпровськ, вул. Тиха, б. 4/а; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_4 ст. 22 ЦК України (Відшкодування збитнів та інші способи відшкодування майнової шкоди), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що органами досудового слідства ОСОБА_2 звинувачувався в скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст. 296 КК України, а саме, що він 17 січня 2010 року біля 11:30 год., рухаючись на своєму автомобілі марки ВАЗ 21112, державний номер НОМЕР_2 по вул. Яцковського в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, поблизу перехрестя зазначеної вулиці з вулицею Петровського побачив рухавшийся на зустрічному напрямку автомобіль марки КО-713 (ЗИЛ), який належав КП «Житловик». Після чого ОСОБА_2 проїхав його, зупинився, розвернувся, догнав зазначений автомобіль, зупинив свій автомобіль, таким чином, що перепинив рух автомобіля ЗИЛ, вийшов із свого автомобіля, підійшов до автомобіля ЗИЛ, відчинив його двері та, маючи намір, спрямований на хуліганські дії, скориставшись нікчемним приводом, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства та загальноприйнятим нормам моралі, з особливою зухвалістю, умисно наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_3, якій керував автомобілем ЗИЛ, в область обличчя, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з сінцем та подряпиною на обличчі, раною на слизистій поверхні губи, що супроводжувалося явищем струсу головного мозку, з короткочасним розладом здоровя, викликавши розлад здоровя біля 6, але менше 21 дня.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України, в звязку з закінченням строку давності.

Отже звільнення відповідача від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав, встановлює доведеність наступних обставин: здійснення відповідачем винного протиправного діяння, при обставинах зазначених в описової частині Постанови суду хуліганства, з нанесенням тілесних ушкоджень позивачу, та не підлягає доведенню в силу ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ОСОБА_4 з історії хвороби №267/26 ОСОБА_3 з 17.01.2010р. по 02.02.2010р. знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Верхньодніпровської ЦРЛ з приводу: закрита черепно-мозкова травма (ЧМТ), струс головного мозку, забій мяких тканій лобу, обличчя, носа, губ та зубів. Зі слів хворого побитий на роботі. Проведення обстеження. Призначене лікування: пірацетам, лазікс, етамзілат, анальгін, димедрол, аміназин, гліцин, нейроном, фламидез, нейровітан, енап. Рекомендовано, зокрема, спостереження лікаря кардіолога та невролога.

Відповідно до наданих позивачем доказів витрат, повязаних з обстеженням та лікуванням, а саме фіскальних чеків та квитанцій, загальна сума витрат у 2010 році складає 431 грн. 59 коп.

Також, як вбачається із змісту амбулаторної картки позивача протягом 2012 року він продовжував лікування у лікарів терапевта та невролога з відповідними обстеженнями та призначенням ліків. Проте оскільки позивачем не надано доказів витрат на придбання призначених ліків, то суд приймає до уваги лише вартість проїзду до лікарні м. Дніпропетровська, де проводилося обстеження позивача на загальну суму 72 грн.

ОСОБА_4 з історії хвороби №2340/302 ОСОБА_3, знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ ВЦРБ «ДОС» з 30.05.13р. по 10.06.13р. з приводу: ДЕП ст..сложного ґенезу (посттравматичного та судинного) на фоні наслідків ЧМТ (2010р.), астено-вегетативний та вестибуло-атаксичний синдроми. Ан. хвороби: хворіє з 2010 року, коли переніс ЧМТ, страждає ГБ, періодично лікується. Поступив на лікування в звязку з погіршенням стану. Призначене лікування: реосорбілакт, пентоксифиллин, тіоцетам, л-лизин есцинат, фіз..р-р, гліцин, неофітам, седавіт, вестинорм, оксибрал, имет. Рекомендовано, зокрема: спостереження лікаря невролога, відновне лікування не менш двох разів на рік.

Відповідно до наданих позивачем доказів витрат, повязаних з обстеженням та лікуванням, а саме фіскальних чеків та квитанцій, загальна сума витрат у 2013 році складає 934 грн. 98 коп.

Загальна сума, витрачена на придбання ліків та витрат повязаних з обстеженням позивача складає 1440,57 грн.

ОСОБА_4 з Листом ТОВ «Вітокс», згідно з прайс-листом приватного стоматологічного кабінету ТОВ «Вітокс», загальна вартість зубного протезу з коронкою складає 800 грн.

Отже задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині стягнення витрат необхідних для протезування зуба в сумі 800 грн., колегія суддів вважає передчасними, оскільки чинним законодавством не передбачено відшкодування шкоди на майбутнє, а тому в цій частині рішення необхідно змінити, виключивши цю суму з розрахунку матеріальної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що враховуючи доведеність вчинення відповідачем злочину з нанесенням позивачу тілесних ушкоджень, наявність витрат, повязаних з лікуванням зазначених тілесних ушкоджень необхідно стягнути матеріальну шкоду, що складається з витрат повязаних з обстеженням та придбанням ліків за 2010-2013рр., однак колегія суддів вважає за необхідне її зменшити до розміру 1440,47 грн., без врахування протезування на майбутнє.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає, що в цій частині рішення необхідно також змінити,зменшивши суму з наступних підстав.

Пунктом 5 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.95 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зокрема, пунктом 9 вказаної постанови Верховного суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Водночас, в рішенні суду першої інстанції не зазначено, на яких підставах суд визначив саме такий розмір моральної шкоди. Стан здоров'я позивача до 17 січня 2010 року у взаємозв'язку з його лікуванням в травні-червні 2013 року при визначенні судом розміру моральної шкоди також не враховано.

Крім того, в кримінальній справі, з приладу спричинення тілесних ушкоджень позивачу, було встановлено вину відповідача, але не було досліджено і не встановлено наявність умислу в діях відповідача.

Зокрема, за висновком додаткової судово-медичної експертизи №321 від 19.12.2012 року, вказані тілесні ушкодження могли виникнути також в наслідок удару позивача о двері автомобіля або о руль автомобіля при падінні.

За таких обставин справедливим відшкодування моральної шкоди на користь позивача у розмірі 2000 (одна тисяча) гривень.

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди до 1440,57 грн. та суму моральної шкоди до 2000 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди до 1440,57грн. та суму моральної шкоди до 2000грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_5