АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу СОЛОНЕЦЬ Тамари Миколаївни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні власністю та виселення,

встановила:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні власністю та виселення в частині позовних вимог до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про скасування державної реєстрації права власності на квартиру та зобов'язання вчинити дію - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту права власності, які пов'язані між собою, випливають із одного правовідношення та мають спільні підстави, а тому повинні розглядатись в одному провадженні в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При зверненні до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона має у власності квартиру АДРЕСА_1. В жовтні 2014 року їй стало відомо, що вказана квартира внаслідок шахрайських дій вибула з її власності.

В зв'язку з цим позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 02.10.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Солонець Т.М.; скасувати рішення (запис в Державному реєстрі), індексний номер 16199090 про державну реєстрацію вказаної квартири за ОСОБА_2; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_4, скасувати рішення (запис в Державному реєстрі прав) про державну реєстрацію прав та обтяжень за ОСОБА_4, прийняте приватним нотаріусом КМНО Солонець Т.М.; застосувати наслідки недійсності правочину, зобов'язавши ОСОБА_4 повернути позивачу квартиру АДРЕСА_1, визнати право власності на квартиру за нею, усунути їй перешкоди у здійсненні права користування квартирою шляхом виселення ОСОБА_4 з квартири, вселити її до квартири, зобов'язати Державну реєстраційну службу зареєструвати право власності на квартиру за нею.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2015 року провадження у справі в частині вимог до Реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, про скасування державної реєстрації права власності та зобов'язання вчинити дії було закрито.

Закриваючи провадження по справі в частині заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок судом першої інстанції був зроблений з дотриманням норм процесуального права та відповідає обставинам справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, що виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі, про те, що всі заявлені позивачем вимоги пов'язані між собою, а тому вона мала право об'єднати їх в одне провадження, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки частина позовних вимог, щодо якої провадження було закрито, відноситься до юрисдикції адміністративних судів, і вони не є однорідними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вирішено питання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог з дотриманням норм процесуального права, ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: