Справа № 466/2982/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" травня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ДУДНИСЬКА З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

22 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на дачний будинок в АДРЕСА_1 житловою площею 176,3кв.м, загальною площею 442,8кв.м.

Позовну заяву мотивує тим, що відповідачка є власницею земельної ділянки АДРЕСА_1, що стверджується Державним актом серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, надану для ведення садівництва, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів № 01:066438:00014 кн.01-4, кадастровий НОМЕР_2.

20.02.2006р. між позивачем та відповідачкою було укладено інвестиційний договір будівництва садово-дачного будинку на частині зазначеної вище земельної ділянки. 20.03.2006р. на виконання умов цього договору сторонами було укладено договір суперфіцію, згідно з яким позивач набув право користування частиною земельної ділянки (250кв.м) для будівництва дачного будинку. 11.08.2011 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було виготовлено технічний паспорт будинку АДРЕСА_1 з житловою площею 176,3кв.м, загальною площею 442,8кв.м, дійсна вартість якого - 799 212 грн. 09.08.2011 р. ПП ОСОБА_3 складено висновок про відповідність будинку вимогам надійності та можливості його безпечної експлуатації, що підтверджується розділом 6 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. 17.10.2011 р. Інспекцією архітектурно - будівельного контролю у Львівській області за № ЛВ 0 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації дачного будинку на АДРЕСА_1. Враховуючи те, що будівництво здійснювалося господарським способом позивачем, як інвестором-забудовником та суперфіціарієм без оформлення дозволу на виконання будівельних робіт (самочинне будівництво), але зведений будинок є закінченим будівництвом, відповідає ДБН і може безпечно експлуатуватися, позивач просить визнати за ним право власності на цей будинок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві.

В судове засідання відповідачка не з'явилася, скерувала в суд заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки АДРЕСА_1. Це стверджується Державним актом серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, надану для ведення садівництва, зареєстрованим у книзі записів реєстрації державних актів № 01:066438:00014 кн.01-4, кадастровий НОМЕР_2.

Також судом встановлено, що 20.02.2006 р. між позивачем та відповідачкою було укладено інвестиційний договір будівництва садово-дачного будинку на частині зазначеної вище земельної ділянки. 20.03.2006 р. на виконання умов цього договору сторонами було укладено договір суперфіцію згідно з яким позивач набув право користування частиною земельної ділянки (250кв.м) для будівництва дачного будинку.

11.08.2011 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» виготовило технічний паспорт будинку АДРЕСА_1, відповідно до якого житлова площа будинку становить 176,3кв.м, загальна площа - 442,8кв.м, дійсна вартість якого - 799 212 грн.

09.08.2011р. ПП ОСОБА_3 складено висновок про відповідність дачного будинку на АДРЕСА_1 вимогам надійності та можливості його безпечної експлуатації, про що вказано в розділі 6 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 17.10.2011р. Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Львівській області за № ЛВ 0.

За ч.1 ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із способів захисту своїх цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на дачний будинок.

Позивачем та його представником не подано доказів, які б свідчили про порушення, невизнання або оспорення відповідачкою ОСОБА_2 прав, свобод чи інтересів позивача, на захист яких пред'явлено позов.

Навпаки, в судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з'явилася, подала заяву про визнання обставин та позову, просила розглянути справу у її відсутності.

Визнання відповідачем позову свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, який може розглядатись судом.

Укладення сторонами інвестиційного договору будівництва та договору суперфіцію також підтверджує відсутність спору.

При відсутності спору сторони можуть самостійно, в позасудовому порядку вирішити питання оформлення права власності на дачний будинок в АДРЕСА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на дачний будинок в АДРЕСА_1 житловою площею 176,3кв.м, загальною площею 442,8кв.м - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська