АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/151/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/347/15 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2015 року по справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року державний виконавець відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, який ухиляється від виконання зобов'язань щодо сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, борг складає 46 190, 07 грн.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2015 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до повного погашення боргу згідно виконавчого листа Шумського районного суду №2-106 від 7.04.2004 року про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 1.03.2004 року до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця. Посилається на те, що протягом 2006-2014 років ОСОБА_1 не був працевлаштований, а тому не мав змоги сплачувати аліменти. ОСОБА_1 не ухилявся від виконання покладених на нього обов"язків, і обмеження його у праві виїзду за межі України може негативно вплинути на виконання його обов'язку щодо сплати аліментів.

Заслухавши пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов"язань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а тому наявні передбачені законом підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-106 від 7.04.2004 року про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 1.03.2004 року до досягнення дитиною повноліття.

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що аліменти нараховувались з 2006 року, однак жодних коштів ОСОБА_1 не вносив.

Заборгованість по аліментах складає 46 190, 07 грн.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 15.08.2014 року, адресованої начальнику відділу ДВС Кременецького РУЮ, ОСОБА_1 обізнаний щодо наявності відкритого виконавчого провадження, знає про необхідність сплати аліментів, розмір аліментів та розмір боргу, виникнення боргу пояснив фінансовими труднощами та зазначив, що буде приймати міри для його погашення.

Однак, жодних коштів станом на день вирішення судом першої інстанції подання державного виконавця, не сплатив.

Державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 не має у власності транспортних засобів, земельних ділянок, інформація про джерела доходів, рахунки в банках та інших фінансових установах відсутня, також відсутня інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про наявне у нього нерухоме майно.

Таким чином, майно боржника, на яке може бути звернено стягнення, відсутнє.

Також державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 їздить на роботу за кордон.

Наявність у ОСОБА_1 грошових коштів і можливість хоча б частково виконати рішення суду підтверджує представлена ОСОБА_2 заява ОСОБА_1 на переказ коштів з Російської Федерації.

Отже, ОСОБА_1 свідомо допускає бездіяльність щодо невиконання обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок, хоча б частково, у нього є реальні можливості (наявність грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об"єктивні обставини.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду щодо ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Представлену ОСОБА_5 як доказ виконання обов'язку ОСОБА_1 щодо сплати аліментів заяву останнього на переказ грошових коштів з Російської Федерації у сумі 50 доларів США від 7.04.2014 року на ім'я ОСОБА_3, колегія суддів оцінює критично і не вважає її доказом виконання обов'язку ОСОБА_1 щодо сплати аліментів за рішенням суду, оскільки суду не представлено відомостей, чи вказані кошти отримані ОСОБА_3. Крім цього, аліменти ОСОБА_1 за рішенням суду зобов'язаний сплачувати ОСОБА_4. Разом з тим, як зазначено вище, дана заява доводить наявність у ОСОБА_1 коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 переказував грошові кошти на банківський рахунок дочки ОСОБА_3, є голослівними і не підтверджені будь-якими доказами.

Також не спростовує висновків суду щодо ухилення ОСОБА_1 від покладеного на нього обов'язку щодо сплати аліментів рішенням Шумського районного суду від 04.03.2015 року, оскільки цим рішенням визначено стягнення з ОСОБА_1 аліментів у сумі 500 грн., починаючи з 23.12.2014 року до закінчення дитиною навчання. Дане рішення не впливає на розмір наявної заборгованості і не звільняє від її сплати.

Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома