УХВАЛА

25.05.2015 Провадження №2/425/482/15

Справа №425/941/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого-судді Коваленка Д.С., секретар: Томко Л.А., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Рубіжному Луганської області про стягнення страхової виплати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подала у письмовому вигляді заяву про відвід судді Коваленку Д.С. та секретарю судового засідання Томко Л.А. через недовіру.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином, але не прибули. Позивач, причини неявки не повідомив. А представник відповідача просив провести судове засідання без його участі.

Тому у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа розглядалась без їх участі, а в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки заява позивача про відвід за своєю формою і змістом відповідає вимогам, що визначені для неї частиною третьою статті 23 ЦПК України, і відвід заявлено до початку розгляду справи по суті, заява про відвід судді Коваленко Д.С. та секретарю судового засідання: Томко Л.А. підлягає розгляду по суті.

Підставою для відводу судді та секретарю, позивач, фактично, вважає наявність обставин, які викликають сумнів у їх обєктивності та неупередженості, що є підставою для їх відведення в силу положень пункту четвертого частини першої статті 20 та частини 1 статі 22 ЦПК України.

В обґрунтування наявності обставин, що викликають сумнів у обєктивності та неупередженості судді Коваленка Д.С. та секретаря судового засідання Томко Л.А., позивач у заяві про відвід вказує на те, що суд призначений на 07 травня 2015 року, проходив несвоєчасно і не справедливо. Наданий судді, представником відповідача документ, у вигляді копії відомості про виплачену позивачу страхову виплату за листопад 2014 року є підробкою, оскільки позивач має ручку синього кольору, а у копії відомості її підпис зроблено чорним кольором ручки. Саме на це звертала увагу позивач, але суддя не звернув на це уваги і долучив до матеріалів справи цей документ.

Судом встановлено, що розгляд справи, дійсно, було призначено на 07 травня 2015 року, на 10 годину 00 хвилин (а.с.19), але фактично, розгляд справи почався 07 травня 2015 року о 10 годині 27 хвилин (а.с.35), що було обумовлено відсутністю вільних залів судового засідання, про що позивача та інших учасників судового процесу було повідомлено завчасно секретарем судового засідання Томко Л.А..

У самому судовому засіданні, дійсно, представник відповідача заявляв клопотання про залучення до матеріалів справи у якості доказів певних письмових документів, й у томі числі копії відомості про виплачену позивачу страхову виплату за листопад 2014 року (а.с.30-34,35-36) і суд задовольнив таке клопотання (а.с.35-36). Однак, позивач не звертав увагу суду на такі особливості залученого судом документу, як-от: наявність у ньому підпису позивача, зробленого ручкою чорного кольору замість синього. Тим більше, що залучено було копію документу, яка не являється кольоровою, а про оригінал позивач не запитувала. При цьому, позивач взагалі не звертав увагу на властивості залученого судом документу, та не міг пояснити мотиви своєї не згоди із залученням до матеріалів справи копії вказаної відомості.

Відповідно до положень частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року, кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, розглядаючи справи «Pullar v. The United Kingdom», а також «Padovani v. Italy», «Saraiva de Carvalho v. Portugal» надаючи тлумачення терміну «неупередженість», як складової частини «незалежного і безстороннього суду» у своїх рішеннях від 10 червня 1996 року (п.30), 26 лютого 1993 року (п.27) та 22 квітня 1994 року (п.35) Європейським Судом з прав людини було зазначено, що неупередженість складається з двох аспектів: субєктивної та обєктивної неупередженості. Особиста неупередженість передбачається, доки не буде доведено інше. Обєктивний аспект неупередженості наводить до питання про те, чи дозволяють певні факти, які піддаються перевірці, засумніватись у неупередженості судді, незалежно від поведінки останнього.

Виходячи з наведеного, та оскільки позивач не довів належними, достовірними та допустимими доказами дійсну наявність обставин чи фактів, що викликають сумнів у неупередженості чи обєктивності судді Коваленка Д.С. та секретаря судового засідання Томко Л.А., у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Отже, керуючись статтями 11,15,20-23,208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви про відвід судді Коваленку Д.С. та секретарю судового засідання Томко Л.А.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Суддя Д.С. Коваленко