Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі: судді Нємиш Н.В., при секретарі Андрієвій Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади с. Новгородське м. Дзержинська і знаходиться на балансі ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства». Раніше в даному житловому приміщенні проживав ОСОБА_1 При проведенні перевірки даної квартири комісією було встановлено, що вказана квартира не займана відповідачем з 2010 року, обов'язки наймача і його родини, що впливають з договору найму державної квартири не виконуються. Відповідач станом на 01.06.2013 року має заборгованість по комунальним платежам в сумі 6516,01 грн. За словами сусідів відповідач виїхав у 2010 році, місце проживання якої їм невідомо, квартира за призначенням не використовується, особисті речі в квартирі відсутні. Відповідно до рішення Дзержинського міського суду від 14.01.2014 року ОСОБА_1 був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення суду відповідач був знятий з реєстраційного обліку.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного вирішення справи.

Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача у письмовій заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади с. Новгородське м. Дзержинська Донецької області і знаходиться на балансі ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства».

Відповідно до рішення Дзержинського міського суду від 14.01.2014 року ОСОБА_1 був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення суду відповідач був знятий з реєстраційного обліку.

З матеріалів справи вбачається, що на ім'я відповідача в ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1. Станом на 01.06.2013 року за вказаним рахунком є заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 6516,01 грн.

З доданих до матеріалів справи актів, складених комісією представників ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» від 26.10.2012 року та від 10.05.2013 року вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відповідач не проживає з 2010 року, квартира закрита та зовні має задовільний стан.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

В заявлених позовних вимогах зазначається, що відповідач не виконує обов'язки наймача, що випливають з договору найму державної квартири за вищевказаною адресою, а також те, що відповідач використовує житлове приміщення не за призначенням.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача, або членів його сім'ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами.

Виходячи з аналізу змісту наведеної норми, стаття 116 вказує на такі підстави виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення:

а) систематичне руйнування чи псування жилого приміщення.

б) використання його не за призначенням.

в) систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку.

У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатись заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Використання житлового приміщення не за призначенням - це використання житлового приміщення не для проживання, а для розміщення майстерні, складу, підсобних приміщень, утримання тварин тощо.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач використовує житлове приміщення не за призначенням, хоча відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обов'язком.

Посилання позивача на те, що відповідач не вносить квартирної плати та плати за комунальні послуги, не можуть бути підставою для виселення відповідача зі спірного житла.

Крім того, до в матеріалів справи не доданий договір найму жилого приміщення, з якого би вбачались права та обов'язки сторін по справі.

Частиною четвертою ст.59 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ч.2 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.11976 року "Про судове рішення" /з наступним змінами /передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Виходячи з наведеного вище, обставин справи, встановлених судом, суд дійшов до висновку про не обґрунтованість та не доведеність позовних вимог позивача щодо виселення відповідача зі спірного житлового приміщення, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлені підстави, передбачені ст. 116 ЖК України або інші встановлені законом підстави для виселення відповідача з квартири.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,ст.. 116 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня тримання його копії.

Суддя: