Справа № 362/2477/13 Головуючий у І інстанції Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/780/1468/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко
Категорія 46 17.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі : Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Туран» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Туран», директора товариства з обмеженою відповідальністю «Туран» - Чагарової Наталії Григорівни про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який уточнила у жовтні 2013 року, та остаточно просила суд (а.с.76, т.3) усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом демонтажу воріт, які знаходяться у огорожі за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у доступі на належні ОСОБА_1 земельні ділянки за допомогою сторонніх осіб( наприклад охорони); витрати пов'язані з розглядом справи покласти на відповідачів, мотивуючи тим, що їй на праві власності належать земельні ділянки, що розташовані на АДРЕСА_1, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначені земельні ділянки вона використовує для здійснення підприємницької діяльності, а саме вирощування грибів.

Також позивачка вказала, що з червня 2010 року спочатку її колишній чоловік ОСОБА_2 почав чинити їй перешкоди в користуванні земельними ділянками та майном, яке на них розташоване, а з ІНФОРМАЦІЯ_1, після його смерті, відповідачі перешкоджають їй користуватися належними їй земельними ділянками та майном, що на них знаходиться, оскільки ОСОБА_2 за життя звів огорожу, а його спадкоємець відповідачка ОСОБА_2 та директор ТОВ «Туран» Чагарова Н.Г. забезпечили охорону воріт та території у межах огорожі, що унеможливлює допуск її на територію належних їй земельних ділянок.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «Туран» усунути перешкоди у володінні ОСОБА_1 земельними ділянками по АДРЕСА_1 площею відповідно 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства шляхом вільного доступу та проїзду до них. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано рішення суду першої інстанції від 17 липня 2014 року і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні належними їй земельними ділянками площею 0, 25 га та 0, 35 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати металеві ворота, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Київської області від 6 листопада 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 491,52 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення апеляційного суду від 9 жовтня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, яке було скасовано апеляційним судом, 21 січня 2015 року представник ТОВ «Туран» - Оберемчук Ю.В. подав апеляційну скаргу після закінчення апеляційного розгляду справи, в якій просить його скасувати в задоволеній частині, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ТОВ «Туран» вказав, що суд першої інстанції помилково вважав встановленою обставину перебування земельних ділянок ОСОБА_1 за металевою огорожею на бетонному фундаменті, оскільки це не було доведено належними і допустимими доказами, так як відсутня землевпорядна документація з відведення цих земельних ділянок з винесенням їх меж в натурі (на місцевості).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та ознайомившись з рішенням апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року, яким було скасовано оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За правилами ст. 318 ЦПК України, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову до ТОВ «Туран» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача ТОВ «Туран», в особі його директора Чагарової Н.Г., створені перешкоди в користуванні нерухомим майном, які підлягають усуненню шляхом зобов'язання відповідача ТОВ «Туран» забезпечити вільний доступ заявниці до її земельних ділянок та проїзду до них.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 просила скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, також вказувала, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

ОСОБА_2 також подавала апеляційну скаргу та просила скасувати рішення суду в частині задоволення позову, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову з мотивів

неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, також вказувала, що суд першої інстанції помилково вважав встановленою обставину про перебування земельних ділянок позивачки за металевою огорожею на бетонному фундаменті, оскільки на момент видачі позивачу держаних актів на право власності на земельні ділянки у 2005 році, роботи з відведення цих земельних ділянок з винесенням їх меж в натурі (на місцевості) не проводились, землевпорядна документація не складалась.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, апеляційний суд Київської області, переглядаючи рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року, своїм Рішенням від 09 жовтня 2014 року, залишеним без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Туран» Чагарової Наталії Григорівни про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, зобов'язавши ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належними їй земельними ділянками площею 0,25 га та0,35 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, та зобов'язавши ОСОБА_2 демонтувати металеві ворота, які знаходяться за вказаною адресою. В решті позову відмовлено.

Вказаним Рішенням Апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року було встановлено, що згідно державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 30 серпня 2005 року на підставі рішень Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області від 12 квітня 2005 року № 33, ОСОБА_1 на праві власності належать земельні ділянки, що розташовані на АДРЕСА_1, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.

Такі ж за розміром земельні ділянки за тією ж адресою, згідно державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 30 серпня 2005 року на підставі рішень Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області від 12 квітня 2005 року № 33, належали на праві власності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину після смерті якого прийняли спадкоємці, в тому числі, відповідач ОСОБА_2

Крім цього, Рішенням Апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року було встановлено, що між ТОВ «Туран», що здійснювали господарювання на земельних ділянках належних померлому ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та ПП «Байкал-Інвест» був укладений договір надання послуг з охорони власності та громадян, і саме працівники останнього підприємства чинили перешкоди позивачу у її допуску до належного їй нерухомого майна.

Щодо меж земельної ділянки ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції послався на

висновок експерта від 29 травня 2014 року, та вказав, що межі земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер :01:010:0005 та площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:010:0006 в АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_1, знаходяться за металевою огорожею на бетонному фундаменті за вказаною адресою.

Вказаним рішенням апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, було досліджено та спростовано доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2, що є аналогічними доводами апеляційної скарги ТОВ «Туран», щодо недоведеності перебування земельних ділянок позивачки за металевою огорожею, оскільки, як вказувала в апеляційній скарзі ОСОБА_2, та вказали в апеляційній скарзі ТОВ «Туран», що позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що на момент видачі їй державних актів на право власності на земельні ділянки у 2005 році необхідна землевпорядна документація з відведення цих земельних ділянок у встановленому порядку не складалася та не проводилися роботи з винесенням їх меж в натурі (на місцевості).

Зокрема в рішенні апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, суд вказав, що вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як право власності на ці земельні ділянки у позивачки виникло після одержання державного акта та його реєстрації відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України 2001 року, які відповідно до чинного земельного законодавства не могли бути видані позивачці без встановлення меж спірних земельних ділянок та винесення їх в натурі (на місцевості).

Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Резолютивна частина апеляційної скарги ТОВ «Туран» містить прохання наступного змісту: Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року в частині задоволення позову скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Проте Рішенням Апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року, залишеним без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, скасовано рішення суду першої інстанції від 17 липня 2014 року і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні належними їй земельними ділянками площею 0, 25 га та 0, 35 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Тобто, вимоги апеляційної скарги ТОВ «Туран» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати металеві ворота, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні решти позову відмовлено.

Що до рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, які належать ОСОБА_1, то воно в цій частині не оскаржується, тому згідно вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Окрім цього, при розгляді апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції, що є предметом і даного розгляду, питання позовних вимог до ОСОБА_2 вже вирішено апеляційним судом в рішенні від 9 жовтня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись правилами ст. 318 ЦПК України, колегія суддів розглянувши, апеляційну скаргу ТОВ «Туран», яка надійшла до суду після закінчення апеляційного розгляду справи, відхиляє апеляційну скаргу, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 214, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 318, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Туран» відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року, відповідно до ч.2 ст.318 ЦПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: