Номер провадження 2/754/2187/15
Справа №754/2895/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2015 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

при секретарі Чернишовій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що відповідно до особистої заяви ОСОБА_2, підпис на якій посвідчено в нотаріальному порядку, відповідач підтвердила отримання від нього 40800 гривень, що визначено як еквівалент 5000 доларів США, згідно з погодженим курсом на день видання заяви: 1 долар США= 8,16 грн. Отримані кошти необхідні були для придбання нею квартири. Відповідач взяла на себе зобов'язання повернути кошти рівними частинами з 25 лютого 2014 року по 25 травня 2015 року. За цей час вона повернула лише 1100 доларів США, а потім відмовилась повертати до січня 2016 року у зв'язку з нестабільним фінансовим станом. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не повертає кошти, посилаючись на вимоги ст.. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу станом на 23 лютого 2015 року еквівалентну 3900 доларам США в розмірі 110557,45 та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснив, що з відповідачкою зустрічались. Він їй позичив кошти. Оскільки за придбану квартиру вона вносила гривні - у нотаріуса він їй передавав гривні, які перед цим міняв. Вважає, що повернути вона йому має долари.

Відповідач позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що з позивачем у справі вони зустрічались, оскільки він жив то 3 дні в неї то три дні в себе назвати це сумісним проживанням не можливо. Щодо позики коштів вважає, що це було спільне рішення, оскільки в придбаній квартирі мали проживати разом із позивачем, він настоював на продажі нею спадкової квартири, яку вона продала та не хватало коштів на придбання квартири - позивач їх доклав. Однак, оскільки припинили відносини, позивач почав вимагати повернення коштів та саме в доларах США, та змінений курс гривні до долара вона не змогла повернути борг. Оскільки, на даний час у неї скрутне матеріальне становище та необхідно роботи ремонт у придбаній квартирі просила дозволити погасити борг в 2016 році. Також, просила врахувати, що вона б не позичала кошти та не придбавала квартиру, якби її не вмовив позивач, що це необхідно для їх спільного окремого проживання.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

З матеріалів справи досліджених в судовому засіданні вбачається наступне.

Згідно заяви ОСОБА_2, підпис на якій посвідчено в нотаріальному порядку, вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти 40800,00 грн., що визначено як еквівалент 5000,00 доларів США згідно з погодженим курсом на день видання заяви 1 долар США= 8,16 грн. (а.с.5).

Згідно розписки написаної власноручно ОСОБА_2 вона зобов'язалась повертати щомісячно протягом 2014-2015 року позичені кошти. Відповідно до записів на даній розписці повернуто було 11780 грн., або 1100 умовних одиниць.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У поданій позовній заяві та у поясненнях, які надавала як позивач так і відповідач кошти передавались (позичались) у національній одиниці України - гривні, отже і повертатись вони мають саме у гривні.

Оскільки відповідач отримала у борг 40800,00 гривень, з яких повернула 11780,00 гривень, що не заперечувалось а ні позивачем, а ні відповідачем - позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 29020,00 грн..

Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду до січня 2016 року та повернення коштів частинами суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутність коштів у відповідачки не позбавляє її обов'язку виконати взяте на себе зобов'язання.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в сумі 290,20 грн.

Відповідно 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу - 29020,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати - суму сплаченого судового збору в розмірі 290,20 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2015 року.

Суддя Н.Г.Таран