АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянда М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Кусяк М.Д.

за участю: Бельского Р.Л., який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення боргу за договором банківського вкладу та відшкодування збитків за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2014 року,-

встановила:

В листопад 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» ( далі ПАТ«Банк «Фінанси та кредит»).

Просив стягнути з відповідача борг за договором банківського вкладу в сумі 8887.04 доларів США та 8000 гривень моральної шкоди.

Посилався на те, що 31 березня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір №300131/31213/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 березня». Відповідно до умов договору вкладник передав, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 8000 доларів строком на 6 місяців.

1 жовтня 2014 року, після закінчення строку дії договору, позивач звернувся до відповідача з проханням сплатити суму вкладу та нараховані проценти згідно умов договору, але відповідач відмовився сплачувати належні йому грошові кошти та повідомив, що у відділенні банку скоєна крадіжка і ведеться службове розслідування.

________________________________________________________________________________________________

№22ц-794/184/15 Головуючий у І інстанції

Категорія 39 Акостакіоає О.Т..

Доповідач Одинак О.О.

Відповідно до п. 6. договору, після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями основних умов.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_4 направив банку лист з вимогою про сплату суми вкладу та процентів за ним.

На вищевказаний лист він отримав письмову відповідь в якій зазначається, що у зв'язку з обставинами що склалися відповідач не має змоги виплатити суму депозиту разом з нарахованими відсотками а буде вирішувати дане питання за результатами розслідування кримінальної справи.

Таким чином, відповідач порушив п. 6. договору, де зазначено, що банк зобов'язується по закінченню терміну дії даного договору повернути вкладнику суму вкладу та проценти, нараховані відповідно до п. 2 даного договору, в повному обсязі.

Заборгованість відповідача за договором становить: 8000 доларів США - розмір вкладу на депозитний рахунок; 477,79 доларів США - розмір відсотків згідно договору 8000+ 477,79 = 8477,79 доларів США.

Крім того, відповідач за невиконання взятих на себе зобов'язань згідно умов договору повинен сплатити пеню в розмірі 366,75 доларів США та 3 % річних за період прострочення виплат в розмірі 42,50 доларів США.

Також неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, які позивач оцінює у 8 000 гривень.

Просив стягнути з відповідача на його користь: суму вкладу за договором в розмірі 8000 доларів США; відсотки згідно договору у розмірі 477,79 доларів США; пеню за період прострочення платежів в розмірі 366,75 доларів США; 3 % річних в розмірі 42,50 доларів США, 8 000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 9 грудня 2914 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_4 депозитний вклад за договором № 300131/31213/6-14 від 31 березня 2014 року в 8 000 (вісім тисяч) доларів США, відсотки згідно договору депозиту в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) доларів США, 79 центів, пеню в розмірі 366 (триста шістдесят шість) доларів США, три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 42 (сорок долари) США 50 центів, що разом становить 8 887 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім) доларів США 04 центи.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Фінанси та кредит» просить скаcувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 і постановити нове рішення про відмову в позові .

Посилається на те , що суд першої інстанції неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, зробив висновки, які невідповідають фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від З грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, (далі - Інструкція) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Як вбачається з матеріалів справи і це правильно встановлено судом першої інстанції 31 березня 2014 року між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу «Пенсійний до 8 Березня» №300131/31213/6-14. Відповідно до умов договору вкладник передав, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 8000 доларів строком на 6 місяців.

Факт внесення позивачем коштів підтверджується меморіальним ордером № 42099 від 31 березня 2014 року.

Після закінчення строку депозиту відповідач на вимогу позивача не повернув внесені ОСОБА_4 кошти.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що договір банківського вкладу , на який посилається позивач, є нікчемним, оскільки сторони недотрималися письмової форми цього договору.

У справі встановлено, що сторонами додержано письмову форму договору банківського вкладу з видачею меморіального ордера - документа, що відповідає Положенню та Інструкції.

Апелянт посилається на наявність кримінального провадження від 28 липня 2014 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Проте на час розгляду цивільної справи відсутній вирок, яким були б встановлені обставини вчинення певних протиправних дій, а ОСОБА_4 пред'явлено вимоги, які випливають із договірних відносин, а не з відносин заподіяння шкоди діями працівників банку чи інших осіб.

Представник апелянта Бельский Р.Л. в холоді апеляційного розгляду справи посилається на те, що депозитні вклади, у т.ч. вклад позивачки, не поступали на відповідні рахунки банку, а договори банківського вкладу не обліковувалися в операційній системі банку.

Такі доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Згідно із п. 2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземні валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. З ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Встановлено, що у позивачки є оригінал примірника договору банківського вкладу, квитанція про внесення коштів, які за змістом та формою відповідають вимогам закону та інших нормативно-правових актів, містять підписи уповноважених осіб банку, відтиски печатки та штампу, достовірність яких апелянтом не оспорюється.

Тому, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6- 17 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як на обставину недодержання вимог щодо письмової форми договору апелянт посилається на те, що є сумніви в тому, що підпис в меморіальному ордері вчинено працівником банку.

З приводу таких доводів апелянта колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, крім випадку недотримання вимог щодо письмової форми, прямо не встановлена законом й на час розгляду справи договір не визнаний судом недійсним.

На меморіальному ордері міститься відтиск штампу, який знаходився у розпорядженні касира.

Таким чином, меморіальний ордер за змістом та формою відповідає вимогам, які передбачені пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу АТ «Банк Фінанси та Кредит» відхилити

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2014 року, в частині яка оскаржується, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: