Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2982/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

16.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.,

секретар Кравченко Я.С.

за участю позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Зазначав, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 лютого 2015 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

14 лютого 2014 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_6. Дружина з дитиною перебувають на його утриманні. Його доход складається лише із заробітної плати, із якої утримуються аліменти на користь відповідачки.

Просив зменшити розмір аліментів, стягнутих на користь відповідачки до 1/6 частини з усіх видів доходу.

Відповідач позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки син часто хворіє, потребує матеріальної допомоги від батька, який має заборгованість за аліментами.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки передбачені законом підстави для зменшення присудженого судом розміру аліментів відсутні.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідачкою не надано доказів того, що дитина часто хворіє та потребує особливого лікування, відсутні відомості про перебування дитини на диспансерному обліку з приводу наявності хронічної хвороби. Також суд не взяв до уваги той факт, що його теперішня дружина здійснює догляд за спільним сином, якому ще не виповнилося року, а тому відповідно до ст.84 СК України має право на утримання від нього до досягнення дитиною трьох років.

В засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, зазначив, що він має постійне місце роботи, але з врахуванням заборгованості за аліментами з його заробітку утримують не ? частку, а ? частку, що впливає на матеріальне забезпечення його нинішньої сім'ї, довідку про свій заробіток, довідку про склад сім'ї та перебування на його утриманні дружини та дитини не надав ні в суд першої інстанції, ні в апеляційний суд.

Відповідач та його представник про час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.68,70), в судове засідання не прибули.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз'ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, який би був обґрунтованою підставою для задоволення позову або для відмови у позові.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю, відвідує дошкільний навчальний заклад компенсуючого типу відповідно до рішення ЛКК міського протитуберкульозного диспансеру, часто хворіє (а.с.33,34).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 лютого 2015 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 11 лютого 2014 року до його повноліття, позов ОСОБА_2 визнав, на час ухвалення рішення суду перебував в іншому шлюбі (а.с.4).

13 березня 2015 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист (а.с.7).

З постанови від 17 липня 2015 року державного виконавця вбачається, що заборгованість за аліментами станом на 30 червня 2015 року складає 5412 грн., в зв'язку з чим з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, слід проводити утримання у розмірі ? частини щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року та додатково стягнути ? частину з усіх видів заробітку для погашення нарахованої заборгованості, загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати 50 відсотків (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6, батьком якого є відповідач (а.с.12). Дружина позивача отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини (а.с.11,71,72).

Положенням ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, врахував, що позивачем доведено факт народження у нього ще однієї дитини, разом з тим це не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, яка проживає окремо від батька, оскільки ? частки доходу залишається ОСОБА_2, який є працездатним та має роботу.

Правильно суд зазначив, що обов'язок утримувати дитину та дружину, яка не працює в зв'язку з доглядом за дитиною, не свідчить про виконання ним цього обов'язку, оскільки відповідні докази позивачем не надано.

Виникнення заборгованості за аліментами, в зв'язку з чим з заробітку позивача утримується 50%, не є передбаченою законом підставою для зменшення присудженого судом щомісячного розміру аліментів. В разі незгоди з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, позивач має право оскаржити його до суду відповідно до ст.195 СК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, наданим сторонами доказам дав належну оцінку.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

судді: С.А.Кіселик

Л.В.Суровицька