Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2015 року Провадження №2-о/425/27/15

Справа №425/1357/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Томко Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, якою з урахуванням уточнень, просила встановити факт її перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, починаючи з 17 жовтня 1958 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з'явились. Але подали заяви, якими просили розглянути справу без їх участі.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу приписів частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), розгляд справи здійснювався за їх відсутності, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Обґрунтовуючи свою заяву, заявниця вказувала на те, що з 17 жовтня 1958 року до дня смерті її чоловіка, вони проживала разом за адресою: АДРЕСА_1, хоч вона була зареєстрована за іншою адресою. Оскільки починаючи з квітня 2011 року, вона потребувала сторонньої медичної допомоги, за що необхідно було сплачувати грошові кошти, а її пенсії вистачало тільки на оплату житлово-комунальних послуг та частково медичних, постійним та основним джерелом її існування була пенсія її чоловіка, на утриманні якого вона перебувала аж до його смерті.

Відповідач, правом на подачу заперечень та/або письмових доказів, не скористався.

На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд, встановив наступні обставини:

Згідно даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.4).

Сімнадцятого жовтня 1958 року, ОСОБА_1 (тоді ще - ОСОБА_1), зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, після чого отримала прізвище ОСОБА_2 (а.с.5).

Починаючи з березня 2012 року, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4), а ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).

Однак, у дійсності, у період з квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. Там вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, а також взаємні права і обов'язки (а.с.27-29).

При цьому, оскільки у квітні 2011 року ОСОБА_1 поставили діагноз закритий перелом правої стегнової кістки, а пізніше гіпертонічна хвороба 2-го ступеню, а також катаракта лівого ока, вона почала мати потребу у постійному медичному догляді, що супроводжується значними (для її щомісячної пенсії) витратами, і потреба у такому догляді та таких витратах не відпала (а.с.14,27-29,10-13).

Але, у період з 18 квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто за життя, ОСОБА_2, фінансово підтримував свою дружину ОСОБА_1, пенсії якої вистачало тільки на оплату наданих житлово-комунальних послуг за квартиру, в якій вона проживала та часткову оплату медичних послуг, в яких у неї є потреба і до нині (27-29).

При цьому, за свідченням її доньки та рідного брата, ОСОБА_1, у період з 18 квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, фактично, знаходилась на повному фінансовому утриманні свого чоловіка - ОСОБА_2. І таке утримання, для неї, аж до смерті останнього, носило характер основного та постійного джерела засобів до існування (а.с.27-29).

У віці повних 80 років, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер (а.с.15).

А ОСОБА_1, вважаючи себе особою, яка має право на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника, звернулась до Управління пенсійного фонду України в місті Рубіжне Луганської області з проханням здійснити їй перерахунок пенсії шляхом переводу з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, однак 19 квітня 2015 року їй було у цьому відмовлено через відсутність документів підтверджуючих її проживання за однією адресою із чоловіком (а.с.16).

Із встановлених обставин вбачається, що метою встановлення заявницею факту її перебування на утриманні померлого чоловіка є отримання права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Отже, від встановлення означеного факту залежить виникнення в неї права на пенсію.

З огляду на це, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її перебування на утриманні ОСОБА_2, слід розглянути по суті.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати годувальника. При цьому, згідно пункту 1 частини 1 статті 92 Основного Закону України, виключно законами України визначаються права людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 9 та положень статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера, - незалежно від тривалості страхового стажу; непрацездатними членами сім'ї, серед іншого, вважається: дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (зокрема, 60 років); до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування; члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Тому, оскільки померлий ОСОБА_2 був пенсіонером, а на його повному утриманні знаходилась його дружина ОСОБА_1, яка на момент його смерті досягла більше ніж 60 років і отримувала від нього грошову допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, незважаючи на отримувану нею пенсію, її заяву про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка слід задовольнити.

При цьому, письмові докази, які є в матеріалах справи вказують на те, що таке утримання мало місце у період з 18 квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а не у період з 17 жовтня 1958 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, як вказувала заявниця.

Як наслідок, заяву слід задовольнити частково.

Отже, керуючись статтями 15,57-64,196,208,209,212-215,256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка, задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року) у період з 18 квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час його проголошення - з дня отримання копії рішення.

Суддя - Д.С. Коваленко