АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2807/2015 Головуючий в 1 інстанції - Козленко Г.О.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Андрієнко А.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,-

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2008 р. № 0 на загальну суму 145 367, 71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.07.2013 року становить 1 161 924,12 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного

акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №,2913 в АТ «УкрСиббанк», м.

Харків, МФО 351005, код 09807750) заборгованість за договором про надання споживчого

кредиту №0 від 18 липня 2008 року в розмірі 145 367,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.07.2013 становить 1161 924 (один мільйон сто шістдесят одна тисяча дев'ятсот двадцять чотири) грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного

акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок: №0113 , в АТ «УкрСиббанк», м.

Харків, МФО 351005, код 09807750) судовий збір у розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок

одна) грн.. 00коп.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим - задоволено.

Визнано зобов'язання за договором поруки №218166 від 18.07.2008, укладеним між

Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

Анатолійовичем припиненим з 25 вересня 2009 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», (ідентифікаційний номер 09807750, місцезнаходження: м. Харків, просп. Московський, 60) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою; м Київ, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн.. 60 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалити по справі нове рішення, яким позов банку задовольнити в повному обсязі, в задоволені зустрічного позову відмовити. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати.

В скарзі посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд внаслідок неправильного тлумачення змісту і сутності ч. 1 ст. 509 ЦК України та ст. 626 ЦК України , застосував норми ч. 1 ст. 559 ЦК України, яка не підлягала застосуванню. Суд дійшов помилкового висновку, що після укладення Додаткової угоди №1 від 25.09.2009 р. до Кредитного договору , збільшився обсяг відповідальності поручителя без його згоди. Позивач за зустрічним позовом не довів , що обсяг його відповідальності збільшився після внесення змін до кредитного договору, не надав ніяких розрахунків, які б могли свідчити про збільшення обсягу його відповідальності. Судом взагалі не прийнято до уваги та не відображено в судовому рішенні положення п. 2.1. Договору поруки, в якому зазначається що у випадку зміни умов Основного договору Поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін. Дійшовши до висновку про відсутність згоди поручителя на збільшення відсоткової ставки, суд, у порушення ст. 214 ЦПК України, не звернув уваги на те, що відповідальність поручителя визначається як за умовами договору поруки, так і за умовами кредитного договору, з яким був ознайомлений поручитель і який передбачав внесення тих змін, які в подальшому відбулися.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку доводи скарги підтримав.

Представник поручителя заперечувала проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга банку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову банку та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що порука припинилась , через збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, так як ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, суд не вірно застосував норми матеріального права , порушив процесуальні норми.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає .

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Отже, закон пов'язує припинення поруки з наявністю одночасно трьох юридичних фактів:

зміна основного зобов'язання; відсутність згоди поручителя на таку зміну; збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п. 1 ч. 2. ст. 11 ЦК України підставою виникнення зобов'язання є, зокрема, договори та інші правочини.

Солом'янським районним судом м. Києва вірно встановлено, що 18.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (далі -Кредитний договір), відповідно до умов якого остання отримала кредит в іноземній валюті в сумі 120 000,00 доларів СІЛА зі сплатою за користування кредитом 14,5% річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 18.07.2018 р. (а.с. 4-7).

Згідно п.п. 1.2.2 п. 1.2 вказаного Кредитного договору позичальник у будь-якому випадку повинен повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 18.07.2018 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору. Серед іншого, позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 895,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінюватись у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1, 10.2 цього договору.(п.1.2.2.кредитногодоговору)

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.

Відповідно до п. 4.9 Кредитного договору позичальник, серед іншого, зобов'язується достроково повернути наданий банком кредит та сплатити проценти в повному обсязі у випадку невиконання позичальником вимог цього пункту договору за умови реалізації банком права вимоги на дострокове повернення кредиту та сплати процентів згідно умов розділу 12 цього договору, а банк, в свою чергу, має право, передбачене п. 5.3 договору, вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 цього договору.

Згідно п. 8.1 Кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №218166 від 18.07.2008 р., згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 8-9).

Додатковою угодою №1 від 25.09.2009 р. до Кредитного договору сторони домовились, серед іншого, про зміну розміру ануїтетного платежу за договором. Пунктом 1 вказаної Додаткової угоди №1 передбачено, що позичальник зобов'язується повертати в день сплати ануїтетних платежів, передбачений договором, суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у таких розмірах:

- 18.10.2009 р. у розмірі 1 055 доларів США 29 центів;

-у період з 18.11.2009 р. по 18.10.2010 р. у розмірі 1 376 доларів США 47 центів;

- у період з 18.11.2010 р. до кінця терміну дії Кредитного договору у розмірі 2 320

доларів США 00 центів в день сплати ануїтетних платежів, якщо інший розмір

ануїтетного платежу не буде встановлений згідно умов договору.

Висновок суду, про те, що після укладення Додаткової угоди №1 від 25.09.2009 р. до Кредитного договору збільшився обсяг кредитних зобов'язань є необґрунтованим, тому, що таке збільшення було передбачено і умовами кредитного договору з яким був ознайомлений і боржник і поручитель в день підписання договорів кредиту та поруки . Крім того , зі змісту додаткової угоди вбачається, що розмір ануїтентного платежу в період з 18.11.2009 року до 18.10.2010 року був зменшений до суми 1376 доларів США 47 центів, тобто в цей період обсяг відповідальності боржника та поручителя, порівняно з умовами кредитного договору на час його укладення навіть зменшився, а суд безпідставно визнав припиненими зобов`язання поручителя з 25 вересня 2009 року. Зміна ануїтентного платежу в період з 18 листопада2010 року до суми 2320 доларів США також не свідчить по збільшення обсягу відповідальності, без згоди поручителя, тому, що суду не були наведені будь-які розрахунки чи доводи, на підставі яких можна було дійти висновку, що загальний обсяг коштів, які повинен сплатити боржник та поручитель з урахуванням додаткової угоди буде більшим, порівняно з тим про який сторони домовились .

При цьому колегія суддів, виходить з того, що за умовами первинного кредитного договору, було передбачено, що ануїтентний платіж може змінюватись під час дії кредитного договору в тому числі і в сторону збільшення, в разі зміни відсоткової ставки у випадках, передбачених умовами договору.

Районним судом взагалі не прийнято до уваги та не відображено в судовому рішенні положення п. 2.1. Договору поруки, в якому зазначається що у випадку зміни умов Основного договору Поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін.

Пунктом 5.1. Договору поруки Поручитель підтвердив, що він повністю розуміє всі умови основного договору та договору поруки, свої права та обов'язки і погоджується з ними.

З врахуванням наведеного змісту договорів, зобов'язання поручителя виникло на підставі, як договору поруки, так і кредитного договору, і зміст зобов'язання також відображений умовами обох договорів.

Тобто ті зміни, які були зафіксовані в додаткових угодах, на які посилався поручитель, були погоджені як з боржником так і з поручителем, ще під час укладання кредитного договору та договору поруки, а тому відсутні підстави вважати, що відбулася зміна зобов`язань.

Висновок суду про припинення поруки, внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя повністю не узгоджується з п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом якого - обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Вирішуючи спір , суд не врахував, що зміна зобов'язання може відбуватись не лише шляхом внесення змін в договір, а й у відповідності до умов даного договору. В такому випадку має місце зміна зобов'язання не у зв'язку з внесенням змін в договір, а внаслідок використання суб'єктивного права, передбаченого умовами зобов'язання на таку зміну правовідношення іншою стороною, що і відбулося в даному випадку, так як банк скористався своїм правом, яке було передбачено в кредитному договорі на зміну розміру ануїтентних платежів.

Вищенаведених вимог закону та роз`яснень Солом'янський районний суд м. Києва не врахував, у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України належним чином не перевірив та не дав належної правової оцінки кредитному договору, договору поруки від 18.07.2008 р., що призвело до помилкового висновку про припинення поруки, безпідставне задоволення зустрічних позовних вимог та відмову в задоволенні позовних вимог банку до поручителя.

Враховуючи вищенаведене, а також вимоги ст.ст. 553, 554 ЦК України, відповідно до яких у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість, яка, стягнута районним судом лише з боржника, та визначена станом на липень 2013 року в сумі 145 376. 71 Доларів США, повинна бути стягнута солідарно як з боржника так і з поручителя.

За таких обставин рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позову до поручителя підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про солідарне стягнення заборгованості з обох відповідачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк» судовий збір, який був сплачений при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5268 грн. 00 коп., по 2634 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою; м Київ, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №,2913 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18 липня 2008 року в розмірі 145 367,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.07.2013 становить 1 161 924 (один мільйон сто шістдесят одна тисяча дев'ятсот двадцять чотири) грн. 12 коп.

Рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк» судовий збір, який був сплачений при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5268 грн. 00 коп., по 2634 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: