Справа № 462/231/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 травня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувася з позовом в суд про стягнення з ОСОБА_3 51048,82 грн. на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10-13.12.2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, згідно якого відповідач 23.05.2010 року о 20.10 год. в с.Скнилів Пустомитівського району Львівської області, на території дачного кооперативу «Поляна» з необережності здійснив випадковий постріл з мисливської рушниці, внаслідок чого куля потрапила йому в праву ногу, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, після вогнепального поранення йому ампутували праву нижню кінцівку до в/3 стегна. Даним вироком з ОСОБА_3 стягнуто 5649 грн. втраченого доходу за період з 23.05.2010 року по день постановлення вироку, більше відшкодування він не отримував. У зв'язку з цим, посилаючись на ч.1, ч.2 ст.1195 ЦК України, так як на момент заподіяння шкоди він не працював, просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у вказаному розмірі за період з 14.12.2010 року по 24.10.2014 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що позивачем пройдено огляд в Львівському обласному центрі медико-соціальної експертизи (Обласна МСЕК № 3), за результатами якого 27.10.2010 року ОСОБА_2 безстроково встановлено групу інвалідності «перша А» та надана довідка до акту огляду, згідно якої позивач потребує постійного стороннього догляду. Через свою інвалідність ОСОБА_2 не має можливості працювати та самостійно заробляти, просить позов задовольнити.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10-13.12.2010 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22.02.2011 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, за те, що він 23.05.2010 року о 20.10 год. в с.Скнилів Пустомитівського району Львівської області, на території дачного кооперативу «Поляна», перебуваючи на подвір'ї свого дачного будинку, тримаючи в руках мисливську рушницю марки «Сафарі ПН-001», яку він ніс з будинку, щоб показати товаришеві, недотримався правил безпечного поводження зі зброєю, з необережності здійснив випадковий постріл, внаслідок чого куля пролетівши відстань 80 метрів, потрапила в праву ногу потерпілому ОСОБА_2, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. Даним вироком з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 5649 грн. втраченого доходу за період з 23.05.2010 року по день постановлення вироку, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діяла протягом цього часу, та 30000 грн. моральної шкоди (а.с.3-7).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також встановлено, що до ушкодження здоров'я ОСОБА_2, 01.02.1949 року не працював, йому було встановлено 3 групу інвалідності безтерміново, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.44-45).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема представлених медичних документів (а.с. 8-11), внаслідок вогнепального поранення позивачу спричинено тяжке тілесне ушкодження, яке обумовило хірургічну ампутацію правої нижньої кінцівки до в/3 стегна. У зв'язку з цим ОСОБА_2 27.10.2010 року було встановлено «першу Б» групу інвалідності безтерміново, він потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 484060 (а.с. 42).

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» визначено, що інвалідність є міра втрати здоров'я у зв'язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно ст.7 цього Закону залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров'я інваліда та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді. До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров'я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

У відповідності до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Відповідно до ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Як вбачається із розрахунку, доданого до позовної заяви (а.с. 17), сума заборгованості по відшкодуванню шкоди, заданої каліцтвом, за період з 14.12.2010 року, тобто з дня постановлення вироку Пустомитівського районного суду Львівської області, по 24.1.2014 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діяла протягом цього періоду, складає 51048,82 грн.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, враховуючи вищевказані обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що відповідачем завдано позивачу шкоду ушкодженням здоров?я та отриманим каліцтвом, внаслідок якого останній став інвалідом І групи, що потребує постійного стороннього догляду, тому ОСОБА_2 має право на відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності. Оскільки позивач на час ушкодження здоров'я не працював, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і задовольняє нарахований ним втрачений заробіток за період з 14.12.2010 року по 24.10.2014 року, відповідно до ст.1195 ЦК України, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діяла протягом цього часу.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню 510,49 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1195, 1202 ЦК України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 51048,82 грн. на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом.

Стягнути з ОСОБА_3 510,49 грн.судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.