Справа № 307/1448/15-ц
Провадження № 2/307/971/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2012 року. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивачки. Спору про місце проживання дитини не заявлено. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 Посилається на те, що на протязі останніх двох років з відповідачем вони не підтримують ніяких відносин та не ведуть спільне господарство. Він покинув сім'ю після народження їхньої доньки та почав проживати з іншою жінкою. Відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Вважає, що відновлення сімейних відносин неможливе, тому просить шлюб між ними розірвати та залишити їй дошлюбне прізвище «Стан».

Відповідач у судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у зв'язку з виїздом за межі області. Відносно задоволення позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз'яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Статтею 112 сімейного кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття поваги, довіри та любові один до одного. Про це свідчать ті обставини, що на протязі двох років вони проживають окремо. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Позивачка з часом також має намір влаштувати особисте життя. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що між сторонами існують стійкі неприязні відносини, які виключають можливість їхнього примирення, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Вказані обставини позивачка підтвердила в судовому засіданні будучи допитаною в якості свідка.

Крім того, у позовній заяві позивачка поставила питання про зміну прізвища.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. В такому випадку в силу положень ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Однак позивачка звернулася до суду в порядку позовного провадження, шляхом пред'явлення позову, а не в порядку окремого провадження.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах або паспортних документах осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться стосовно громадян України відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи. Тому, у задоволенні позову в частині зміни прізвища слід відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 243.6 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 234, 235 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110, 111, 112 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Шлюб зареєстрований 11 лютого 2012 року у м. Тячів за актовим записом № 18 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 двісті сорок три гривні 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.