Справа № 372/6257/14-ц
провадження № 2- 211/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Рудніцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом від свого імені та як законний представник своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, в якому просив визначити місце проживання їхньої спільної з відповідачем дитини - доньки ОСОБА_2 разом з ним за адресою його проживання з новою сім'єю. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з вересня 2002 року. Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. 03 липня 2012 року Обухівським районним судом Київської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а місця проживання дитини після розлучення судом визначено не було. Відповідач не може приділяти дитині належної уваги, не може забезпечити належних умов для проживання, навчання, дозвілля та розвитку дитини, яка на даний час проживає разом з батьками позивача, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та веде аморальний спосіб життя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти проживання доньки з батьком, якщо цього бажає дитина, але зазначила, що особисто вона хоче, щоб дитина проживала з нею.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради позовні вимоги не підтримала, посилаючись на ті обставини, що факти, викладені в позовній заяві щодо аморальної поведінки матері дитини не підтвердились, окрім того, члени нової сім'ї ОСОБА_1 заперечують проти постійного проживання його неповнолітньої доньки в належному їм житлі.

Неповнолітня дитина ОСОБА_2 судом допитана не була, оскільки відмовилась надавати пояснення по справі.

Заслухавши сторін, представника третьої особи, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с. 5). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Як зазначили сторони в судовому засіданні донька зареєстрована за місцем реєстрації відповідачки, а саме - АДРЕСА_1.

Згідно Витягу з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Обухівської міської ради від 20 лютого 2015 року про визнання місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_2 та визначення способу участі у вихованні дитини матір'ю та іншими родичами, питання щодо визначення місця проживання дитини перенесено на інше засідання, оскільки дитина потребує психологічного обстеження та лікування (а.с. 67-68).

Як вбачається з характеристики учениці 6-го класу ОСОБА_2 наданої НВК «СЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 - ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5, з 16.12.2015 року по 18.02.2015 року дитина перебуває в стані високої тривожності, але в загальному дитина цілеспрямована, стримана, зібрана, самостійна, наполеглива, під час нестандартних ситуацій демонструвала при невдачах емоційну стійкість.

В матеріалах справи містяться документи, які характеризують відповідачку позитивно. Зазначене підтверджується характеристикою за місцем роботи, а відповідно до довідки 28.01.2015 року виданої Обухівською ЦРЛ ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право безперешкодного спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітної дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихільність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що мати належним чином не виконуює свої батьківські обов'язки, а певні напружені відносини між дитиною та матір'ю виникли виникли внаслідок психологічного впливу на неї бабусі - ОСОБА_6, яка налаштовує дитину проти матері.

Окрім того, мати має самостійний дохід, підтвердження фактів зловживання нею спиртними напоями або наркотичними засобами, не встановлено доказів і аморальної її поведінки, яка б могла зашкодити розвиткові дитини та не встановлено, що проживання дитини з матір'ю створює небезпеку для її життя та здоров'я або суперечить її інтересам.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 р. містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд вирішує справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі наданих ними доказів.

Отже, обставин, за яких дитина не могла б проживати з матір'ю судом не встановлено. При цьому слід зазначити, що у позивача відсутні житлові умови для передання йому дитини, оскільки він зазначив, що хоче, щоб дитина проживала разом з ним в квартирі, яка йому не належить, а його нова дружина та власник житла мати дружини заперечували проти постійного проживання з ними малолітньої ОСОБА_2 посилаючись на те, що у ОСОБА_1 вже нова сім'я та скоро народиться дитина, яка буде потребувати уваги та турботи. Жодного документального підтвердження на обґрунтування своїх вимог щодо визначення місця проживання доньки з батьком позивачем суду надано не було, а тому в задоволенні позову слід відмовити оскільки зазначені обґрунтування позову, не знайшли свого відображення у доказах досліджених судом, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх недоведеністю.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 19, 141, 150, 151, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

СуддяМора О. М.