У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою, визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі та зобов'язання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом та просив ухвалити рішення, яким:

· встановити, що місця загального користування у квартирі АДРЕСА_1 є місцями загального користування власника 57/100 частини квартири ОСОБА_2 та членів його сім'ї, а також власників 43/100 частини квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

· встановити, що всі мешканці (співвласники, орендарі) вищезазначеної квартири мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням квартири, дверима, замками (окрім кімнатних дверей і замків електроенергії), встановлюють за узгодженням порядок їх використання, а також черговість їх прибирання і несуть відповідальність згідно із чинним законодавством;

· визнати його право , як власника 57/100 частини квартири, на встановлення холодильника, столу, двох стільців та шафи для посуду уздовж стіни 2,5 м. на кухні зліва від входу згідно плану квартири, а також право на користування Ѕ частини комори у коридорі зліва біля входу до кухні, а також Ѕ частини верхньої ніші над входом до кухні;

· визнати його право на встановлення у вхідних металевих дверях квартири замка, що відпирається ключем з зовнішнього боку дверей та вертушкою з середини з наступною видачею по одному дублікату ключа усім співвласникам квартири;

· заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зберігати свої речі, встановлювати будь-які меблі, вмонтовувати полиці, знімати спільні двері з петель, міняти замки спільних дверей, вмонтовувати будь-яке додаткове обладнання у місцях загального користування квартири без його згоди, а також користуватися належними йому та його сім'ї речами та меблями, псувати у будь-який спосіб стіни квартири та під'їзду;

· у примусовому порядку звільнити місця загального користування квартири від особистих речей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: коридор, ванну кімнату, туалет звільнити від меблів та речей, кухню звільнити від телевізора та крісла-ліжка, демонтувати полиці у коридорі, ванній кімнаті туалеті;

· зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 утримуватися від будь-яких дій, які можуть порушити його право розпоряджатися належною йому 57/100 частиною квартири, у тому числі: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди;

· стягнути солідарно з відповідачів документально підтверджені судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено, що місця загального користування в квартирі АДРЕСА_1, є місцями загального користування власника 57/100 частини квартири ОСОБА_2 та членів його сім'ї, а також власників 43/100 частини квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Встановлено, що усі мешканці та співвласники квартири АДРЕСА_1 мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням квартири, дверима, замками (окрім кімнатних дверей і замків електроенергії), встановлюють порядок їх використання за узгодженням, а також черговість їх прибирання.

Визнано право власника 57/100 частин квартири ОСОБА_2 на встановлення холодильника, столу, двох стільців та шафи для посуду уздовж стіни 2, 5 м на кухні зліва від входу згідно плану квартири, а також право на користування Ѕ частини комори у коридорі зліва біля входу до кухні, а також Ѕ частиною верхньої ніші над входом до кухні.

Визнано право ОСОБА_2 на встановлення у вхідних металевих дверях квартири АДРЕСА_1 замка, що відпирається ключем з зовнішнього боку дверей та вертушкою зсередини з наступною видачею по одному дубліката ключа усім співвласникам квартири.

Заборонено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зберігати свої речі, встановлювати свої меблі, вмонтовувати полиці, знімати спільні двері з петель, міняти замки спільних дверей, вмонтовувати будь-яке додаткове обладнання у місцях загального користування квартири без згоди ОСОБА_2, а також користуватися належними йому та його сім'ї речами та меблями, псувати у будь-який спосіб стіни квартири та під'їзду.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звільнити місця загального користування в квартирі АДРЕСА_1 від їх особистих речей, а сам: кухню звільнити від телевізора та крісла-ліжка, демонтувати полиці у коридорі, ванній, кімнаті, туалеті.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 утримуватися від будь-яких дій, які можуть порушити право ОСОБА_2 розпоряджатися належною йому 57/100 частин квартири АДРЕСА_1 у тому числі: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, а також вказував на помилковість застосування районним судом заходів захисту, що не передбачені нормами чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою, визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі та зобов'язання, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова