Справа № 750/3809/14
Провадження № 2/750/20/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.

при секретарі Кравченко І. В.,

за участю представника позивача, представників відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства страхова компанія "Еталон", автогосподарства УМВС України в Чернігівській області, сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,-

третя особа - ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія "Еталон" на його користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 46 354, 34 грн., суму пені за прострочення виплаті страхового відшкодування у розмірі 1799, 56 гривень, 1200 грн на відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, стягнути з автогосподарства УМВС України в Чернігівській області, сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області солідарно на його користь суму завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень та кошти у розмірі 800 гривень, внаслідок відшкодування витрат на проведення дослідження обставин та механізму ДТП. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, що сталося 19.09.2013 року, йому як власнику транспортного засобу, який було пошкоджено з вини ОСОБА_2 - працівника, відповідальність якого була застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Еталон", завдано матеріальної шкоди, яка не відшкодована страховою компанією, також зазначав, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, які позивач зазнав внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди та протиправних дій ОСОБА_2, у зв'язку із чим позивач втратив втратив сон, порушився його психічний стан, пов'язаний з постійними переживаннями, щодо даної ДТП та її наслідків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, після продовженої перерви в судове засідання 12.03.2015 року не з'явився вдруге, про час і місце повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутність.

Представники відповідачів приватного акціонерного товариства страхова компанія "Еталон", автогосподарства УМВС України в Чернігівській області, сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа подала заяву про розгляд справи без її участі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19 вересня 2013 року о 13год. 30 хв. на перехресті вулиць Генерала Белова та Космонавтів в м. Чернігові водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 виконував поворот ліворуч та відбулось зіткнення з автомобілем "Chevrolet Niva" р.н. 0045, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку в бік вул. 1 Травня, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення про порушення відносно ОСОБА_1, в якому було зазначено, що позивач порушив п.п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил Дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Відносно водія ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2013 року провадження по справі про адміністративне правопорушення було закрите у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 6 - 8) Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова без змін (а.с. 8 - 9).

Згідно із витягом із наказу № 371 від 21.06.2013 року УМВС України в Чернігівській області, було передано транспортний засіб, Chevrolet Niva" р.н. 0045, 2008 року в оперативне управління сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області (а.с. 70), який на правовій підставі володіє вказаним транспортним засобом. ОСОБА_2, згідно із довідкою від 26.05.2014 року працює в секторі медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області на посаді водія обслуговуючого персоналу лікарні (а. с. 72). Згідно із полісом АЕ/0060771, відповідальність водія транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 була застрахована. За вказаним полісом, визначений нульовий розмір франшизи (а.с. 71)

Автомобіль "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 130).

Відповідно до звіту № 02/11/13 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21.11.2013 року виготовленого суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля НОМЕР_3 складає 31130, 63 грн. (визначення вартості відновлювального ремонту було здійснено станом на 21.11.2013 року). Відповідно до звіту № 01/06/14 від 06.06.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 станом на 14.05.2014 року складає 46 354, 34 гривні. (а.с. 147-171).

За клопотанням представника ПрАТСК "Еталон" було призначено авто технічну судову експертизу. За клопотанням експерта у сторін витребовувались додаткові вихідні данні, які були надані сторонами та зазначені в ухвалі від 11.12.2014 року.

Суд не приймає до уваги висновок за результатами проведення експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 28.11.2013 року № 01/11-2013, оскільки він складений за вихідними даними, наданими представником позивача, без врахування вихідних даних іншого учасника ДТП, крім того, за клопотанням представника відповідача була призначена судова автотехнічна експертиза та експертом складено відповідний висновок

Суд також не бере до уваги висновок експертизи серії СЕ-3-3-007/14 від 15.01.2015 року, в частині, який виконаний за поясненнями третьої особи, за яким дії ОСОБА_1 пов'язані з невиконанням вимог п. 9.4, п. 10.1 та 10.4 ПДР та були умовою та технічною причиною виникнення пригоди, оскільки в цій частині висновок був наданий за вихідними даними, які не узгоджуються з постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2013 року, якою було закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, який оцінювався судом як доказ, був складений саме за порушення п. 10.1, 10.3, 10.4.

Відповідно до ст.61 ЦПК України, постанова суду по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку серії СЕ-3-3-007/14 від 15.01.2015 року було надано висновки згідно пояснень ОСОБА_1, які узгоджуються із постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2013 року, відповідно до яких, дії водія ОСОБА_1 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, дії ОСОБА_2 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 12.4 та 13.1 ПДР України, а отже експертом зроблено висновок про те, що в обставинах даної пригоди дії водія ОСОБА_1 пов'язані з невиконанням вимог п. 12.3 ПДР, були технічною причиною виникнення пригоди, а дії водія ОСОБА_2, пов'язані з невиконанням вимог п. 13.1 ПДР, були необхідною умовою виникнення пригоди (а.с. 33-45). Згідно мотивувальної частини висновку, технічна причина виникнення ДТП - це обставини, які з технічної точки зору послужили причиною виникнення аварійної обстановки, під аварійною обстановкою розуміють такий розвиток дорожньо-транспортної пригоди, при якому дорожньо-транспортна пригода стає невідворотною незалежно від подальших дій учасників пригоди. Умова виникнення пригоди - це обставини, що створили небезпечну обстановку, в якій водій ще мав запобігти події, але з яких-небудь причин цього не зробив, тобто це такі обставини, які необхідні, але недостатні для того, щоб пригода відбулася; її могло б і не бути, якби не було причини. Також у висновку експерта зазначено, що дії водія ОСОБА_1 були хронологічно останніми у часі, які могли попередити зіткнення автомобілів (а.с. 40 зворотня сторона)

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Отже на підставі вищевикладеного, враховуючи, що дії позивача були технічною причиною виникнення ДТП, суд визначає, з урахуванням висновку експерта, ступінь вини ОСОБА_1 на 60 % у ДТП, а ОСОБА_2 - на 40%.

Згідно із ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 2 цього Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України "Про страхування" та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно ч. 3 ст. 998 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Отже, з урахуванням ступеня вини ОСОБА_2, підлягає стягненню із страхової компанії 40% від визначеної товарознавчим дослідженням вартості відновлювального ремонту, визначеного станом 14.05.2014 року, що становить 18541,74 грн. та 40 % від витрат, які поніс за складання товарознавчих досліджень, що становить 480 грн. (а.с. 106-107), а всього 18933,74 грн. та судовий збір в сумі 189,34, а також 800 грн витрат на правову допомогу, оскільки вони підтверджені документально(а.с. 208, 210).

Із частини 2 та 5 ст 36 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими -прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже на підставі вищевикладеного не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення пені із страхової компанії.

Оскільки ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП знаходився при виконанні своїх трудових обов'язків, покладених на нього сектором медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області, то відповідальність в силу ст.. 1172 ЦК України по відшкодуванню шкоди покладається на останнього. Моральну шкоду суд визначає з урахуванням моральних страждань, яких зазнав позивач, внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП у 750 грн та з урахуванням ступеню вини позивача, стягненню підлягає моральна шкода в сумі 300 грн. Пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню і судові витрати, з сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10,29 грн.

Керуючись ст. ст. 10,15, 60, 202-209, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 18933 грн 74 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 300 грн моральної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 189 грн 34 коп судового збору та 800 грн витрат за правову допомогу.

Стягнути з медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 10,29 грн судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя