АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8846/14-ц Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/774/558/К/15 Борис О.Н.
Категорія № 39 (1) Доповідач - Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтневої районної в місті ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, визнання права власності на спадкове майно за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до Виконкому Жовтневої районної в місті ради, посилаючись на те, що вона є давньою близькою подругою ОСОБА_3, яка мала хворе серце, потребувала постійного спостереження на випадок погіршення самопочуття та вона за нею піклувалась. Померла подруга ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_3, їй нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що не підтверджено відповідними документами факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки вона з 2003 року по день смерті ОСОБА_3 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_2, вони разом сплачували комунальні послуги за житло, робили поточний ремонт, придбали продукти харчування, ліки, вона повністю взяла на себе організацію її похорон та поховання, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом та за законом першої, другої, третьої черг, просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за нею право на власності на спадкове майно за законом у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2, що залишилось після смерті ОСОБА_3.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Виконкому Жовтневої районної в місті ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, визнання права власності на спадкове майно за законом - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що суд не прийняв до уваги наявність у неї правовстановлюючих документів на квартиру і свідоцтва про смерть спадкодавця, що підтверджує факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 Також суд не дав належну оцінку поясненням свідка ОСОБА_4, яка підтвердила факт постійного проживання з ОСОБА_3 у її квартирі з 2004-2005 років.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд першої інстанції у повній мірі з'ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати не законним і не обґрунтованим.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 у віці 69 років, причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність (а.с. 11, 12), якій на праві приватної власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7-10).

Згідно повідомлення Другої криворізької державної нотаріальної контори від 27.12.2014 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, спадкова справа не відкривалась та не видавалась (а.с. 40).

Спадкування за законом здійснюється почергово, що передбачено ч. 1 ст. 1258 ЦК України.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Учасниками сімейних відносин є родичі, які поділяються на дів групи: ті, що є у прямій лінії споріднення, та ті, що є у побічній /бокові/ лінії споріднення. Тобто сім'ю можуть складати й інші родичі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може відноситись до числа спадкоємців четвертої черги, оскільки зареєстрована за іншою адресою, перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою і не доведено факт проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю п'ять років до відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_2 та не оспорюється позивачем, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20 лютого 1969 року та перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 26 червня 1966 року (а.с. 5).

Таким чином, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до ст. 3 СК України та віднесення позивача до спадкоємців четвертої черги.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі про те, що наявність у неї правовстановлюючих документів на квартиру і свідоцтва про смерть спадкодавця, що підтверджує факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, на думку колегії, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не довела те, що наявність у неї вказаних документів свідчить про те, що вона постійно проживала зі спадкодавцем однією сім'єю.

Також суд першої інстанції, на думку колегії суддів, відмовляючи в задоволенні позову, правомірно не взяв до уваги надані позивачем копію акту від 03.08.2009 року про те, що вона разом з сусідами взяла на себе обов'язки по похованню ОСОБА_3 та копію заяви на ім'я головного лікаря 16-ї міської лікарні м. Кривого Рогу про надання дозволу на отримання коштів та ключів від квартири померлої ОСОБА_3, оскільки з вказаних документів не вбачається, що ОСОБА_2 з 2003 року постійно проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 однією сім'єю, несла разом з нею витрати по утриманню житла, придбанню продуктів харчування та ліків.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд не дав належну оцінку поясненням свідка ОСОБА_6, яка підтвердила факт постійного проживання позивача разом з померлою ОСОБА_3 з 2003-2004 років у квартирі останньої - безпідставні, оскільки спростовується аудиозаписом судового засідання і судом першої інстанції правильно зазначено те, що вказаний свідок пояснила лише про те, що позивач та ОСОБА_3 були подругами, позивач з 2004-2005 років майже постійно перебувала у квартирі ОСОБА_3, поховала її за власні кошти, однак особисто в квартирі померлої свідок була лише два рази та із особистих речей ОСОБА_2 бачила тільки її взуття

Таким чином, і із пояснень свідка ОСОБА_6 не вбачається, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю (в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України) не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: