АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2900/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, заявленого до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження належного на праві власності ОСОБА_1 транспортного засобу: «KIA Sportage 2,0 I», д.н.з. НОМЕР_1.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про забезпечення позову ОСОБА_2 накладенням заборони на відчуження належного йому автомобіля «KIA Sportage 2,0 I», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого допустив порушення положень ст. ст. 15, 151, 152 ЦПК України та обмежив його конституційне право на розпорядження належною власністю. Крім того, звертає увагу на те, що позивач просив забезпечити його позов накладенням арешту на вказаний автомобіль, проте, суд з власної ініціативи змінив обраний заявником вид забезпечення позову на встановлення заборони на відчуження вказаного автомобіля.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 квітня 2014 року ОСОБА_2 порушив перед судом питання про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 60 000 грн.

В подальшому ОСОБА_2 доповнив заявлений позов вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння, що є наслідком неправомірних дій відповідачів щодо відчуження належного йому на праві власності майна.

06 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «KIA Sportage 2,0 I», д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_1, просив вилучити та передати йому вказаний автомобіль на зберігання, мотивуючи свої вимоги тим, що даний автомобіль є предметом спору, в подальшому може бути перепроданим відповідачем, що утруднить можливе виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб, з приводу якого заявлено спір, зареєстровано за іншою особою, яка має можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, що може утруднити або унеможливити виконання можливого рішення про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову ОСОБА_2 накладенням заборони на відчуження автомобіля «KIA Sportage 2,0 I», д.н.з. НОМЕР_1, врахувавши, що вказаний автомобіль є предметом позову, а тому, невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Такі заходи забезпечення позову відповідають змісту заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко