У Х В А Л А

2 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки,

встановила:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2013 року в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Договір поруки, укладений 24 травня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» припинено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5, ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 356 730 грн, а також судовий збір в розмірі 1 720 грн 50 коп. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини першої статті 559, статті 598 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Справа розглядалась судами неодноразово.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції залишаючи рішення апеляційної інстанції без змін, виходив із того, що процентна ставка за кредитним договором не збільшувалась, періодично збільшувався в односторонньому порядку розмір подвійної облікової ставки за порушення умов договору, як санкція щодо несвоєчасної сплати боржником поточних платежів, у зв'язку із чим доводи відповідачки про те, що банк односторонньо збільшив процентну ставку користування кредитом є необґрунтованими.

У наданих для порівняння:

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2010 року, від 18 липня 2014 року суд касаційної інстанції відмовив у відкритті касаційного провадження в справах за позовами про припинення договору поруки, у яких суди апеляційних інстанцій ухвалили судові рішення про задоволення зазначених позовних вимог;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що банк в порушення умов договору поруки в односторонньому порядку збільшив проценту ставку за користування кредитним коштами, а тому зазначений договір поруки підлягає припиненню;

- постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2011 року суд виходив із того, що в результаті одностороннього збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором, обсяг відповідальності поручителя збільшився. Новий розмір процентів з ним не погоджувався, у зв'язку із чим порука, відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України, припинилася в момент внесення змін в забезпечене поручителем зобов'язання.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Порівняння наданої постанови Верховного Суду України із судовим рішенням касаційного суду, яке переглядається, не дає підстав для висновку про невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк