Справа № 539/3605/14-ц
Рішення
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Яценко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства машинобудівного заводу «Комсомолець», третя особа Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП машинобудівного заводу «Комсомолець», третя особа Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі про зобов`язання вчинити певні дії.

Свій позов мотивував тим, що з 11.10.1979 року він був прийнятий на роботу свердлувальником підприємства Лубенський завод «Комсомолець» (в даний час ПП машинобудівний завод «Комсомолець»).

08.06.1986 року він був призваний на військові збори та був направлений на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, які виконував по 02.09.1986 року і після виконання робіт повернувся на попереднє місце роботи, де йому була нарахована та виплачена заробітна плата в розмірі 1759,96 крб., де і продовжував працювати.

06.06.2008 року йому виповнилось 50 років, що надало йому право як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вийти на пенсію на пільгових умовах.

21.05.2009 року він отримав 2 групу інвалідності і захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

За рішенням суду він отримував пенсію в Управлінні ПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і дане рішення у 2011 році було призупинено у зв`язку з прийняттям ПКМУ №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року.

З приводу нарахування пенсії у відповідності до даної постанови необхідно отримати довідку про заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і, на підставі його звернення, були видані відповідачем довідки №80 від 09.04.2012 року та №47 від 21.02.2012 року.

В даний час йому стало відомо, що заробітна плата на підприємстві за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була йому нарахована та виплачена без врахування документів які на той час були під грифом «таємно» та «Для службового користування» і діяли на той час:

- Постанова від 10 червня 1986 року №207-7 Ради міністрів УРСР та Українська республіканська рада професіональних спілок ;

- Закон України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» п.1 ст.54 ЗУ №796-ХІІ;

- Постанова від 07.05.1986 р. № 524-156 ЦК КПРС Президії верховної ради СРСР Ради міністрів СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Розпорядження №1031 рс від 23 травня 1986 року РМ СРСР Про оплату праці військовослужбовців учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- Розпорядження №964 рс від 17 травня 1986 року РМ СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати;

- Постанова № 665-195 від 05 червня 1986 року РМ СРСР всесоюзна центральна рада професіоналних спілок ;

- Постанова № 168-5 від 08 травня 1986 року РМ УРСР Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств організацій зони ЧАЕС;

- Лист Держкомпраці УРСР від 23 вересня 1986 року №136-с;

- Лист №03-3/1652-018-213 від 13 квітня 2001 року Міністерства праці та соціальної політики України від 29 жовтня 1992 року №09-3751;

- Постанова №1210 від 23 листопада 2011 року КМ України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Даний факт підтверджується висновком аудитора від 10.10.2014 року, згідно якого встановлено, що при нарахуванні йому заробітної плати за період з 04.06.1986 року по 02.09.1986 рік не були враховані нормативні документи з грифом «Таємно» та «Для службового користування», які діяли на той час і це стало причиною того, що він отримує пенсію у меншому розмірі, ніж повинен.

З приводу перерахунку заробітної плати він знову 29.09.2014 року звернувся до відповідача із відповідною заявою, однак, 20.10.2014 року отримав відмову, яка мотивована тим, що для перерахунку заробітної плати підприємство не має підстав.

Позивач вважає таку відмову незаконною і прохає суд зобов`язати відповідача ПП машинобудівний завод «Комсомолець» перерахувати йому ОСОБА_1 заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.06.1986 року по 02.09.1986 року та видати довідку про перераховану заробітну плату для подачі її до УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі, згідно чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги уточнили: прохали суд зобов`язати відповідача провести перерахунок заробітної плати та надати йому нову довідку з урахуванням висновку судової економічної експертизи від 12.03.2015 року.

Представник відповідача ПП машинобудівного заводу «Комсомолець`в в особі Власової С.М. позов не визнала, мотивуючи тим, що підстави для проведення перерахунку, тобто збільшення заробітної плати, за минулий період відсутні, оскільки до підприємства можливо будуть застосовані штрафні санкції з боку УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі. Крім цього, аудиторський висновок не може прийматись до уваги як належна підстава для проведення перерахунку, оскільки аудитор використовував нормативні документи СРСР та УРСР, які носять рекомендаційний характер, а саме: надають керівникам підприємства право застосовувати підвищені тарифні ставки чи нараховувати премії, однак, це не є обов`язком. Також на підприємстві первинні документи не збереглися , так як закінчився строк їх зберігання. З викладеного слідує, що у підприємства немає правових підстав для перерахунку заробітної плати.

Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі прохав відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що перерахунок слід здійснювати на підставі первинних документів.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986- 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Відповідно до ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про роботу на даному підприємстві, установі, організації з зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 11.10.1979 року був прийнятий на роботу свердлувальником підприємства Лубенський завод «Комсомолець» (в даний час ПП машинобудівний завод «Комсомолець»), що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.6)

Встановлено, що 04 червня 1986 року він був призваний на військові збори та направлений на роботи для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які виконував до 02 вересня 1986 року, згідно архівної довідки в/ч 61511 від 22.10.2007 року (а.с.12). Після виконання робіт на ЧАЕС він повернувся на попереднє місце роботи, де йому було виплачено заробітну плату в розмірі 1759,96 крб., що підтверджується довідкою №47 від 21.02.2012 року за роботи по участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.13).

Порядок оплати військовозобов`язаних, призваних на військові збори за час знаходження на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у той період регулювався спеціальними нормативно-правовими актами: Законом СРСР „ Про військовий обов`язок", Постановою ЦК КПСС, Президії ВР СРСР. Ради Міністрів СРСР. ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524- 156 „Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції", Постановою РМ УРСР. Української РРПС від 10.06.1986 року № 207-7 „ Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища", Постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43, Розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс. Розпорядженням РС СРСР від 23 травня 1986 року, згідно яких за цими особами за місцем роботи зберігався середній заробіток, належало до сплати 100% тарифної ставки, кратність та премія у розмірі до 60% у порядку встановленому на підприємстві, установі, організації.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР „ Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати № 964рс від 17 травня 1986 року з метою прискорення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дозволено керівникам міністерств і відомств, які приймають участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою державної комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в 111 зоні опасності в п`ятикратному розмірі у порівнянні з встановленими діючим законодавством нормами, по 11 зоні - в чотирьох кратному розмірі і в 1 зоні - в трьохкратному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР „ Про порядок оплати праці і виплати одноразового заохочення по місцю постійної роботи " №1031 рс від 23 травня 1986 р., підвищення оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 (v0964400-86) поширено на військовослужбовців, призваних на збори і безпосередньо зайнятих на ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р.№1210 „ Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часі у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня ( незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленої у відповідні періоди за зонами небезпеки: у 111 зоні-5, 11-4, 1-3) . При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців. ( п.7,8).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Свого часу, позивачеві відповідачем зазначені в цьому Порядку виплати були перераховані та видані відповідні довідки встановленого зразка, куди увійшла заробітна плата за роботу в зоні відчуження в 1986 році, для пред`явлення до пенсійних органів для нарахування та виплати пенсії як інвалід 2 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказані довідки позивачем не оскаржувались, а отже він фактично погодився з ними. На підставі цих довідок він отримує пенсію, з нарахованим розміром погоджувався. Не були предметом окремого оскарження і дії відповідача, який у свій час видав цю довідки.

Відповідно до Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України " первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Представник ПП машинобудівного заводу «Комсомолець» у своєму запереченні на позовні вимоги ОСОБА_1 вказав, що на підприємстві первинні документи не збереглися , так як закінчився строк їх зберігання.

Як вбачається із висновку судової економічної експертизи №13856 від 12.03.2015 року він не ґрунтується на первинних документах, які беззаперечно підтверджували б доводи позивача про невірність нарахування та виплату заробітної плати. Із висновку вбачається, що він носить рекомендаційний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти експертний висновок як доказ невірності застосування відповідачем законодавства при нарахуванні та виплаті у 1986 році ОСОБА_1 заробітної плати за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 15, 60, 212, 213, 214 ЦПК України, ст.49 КЗпП України, ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства машинобудівного заводу «Комсомолець» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Гудков С. В.