Справа № 450/4480/13 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1854/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним заочним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3- задоволено. Постановлено вселити ОСОБА_3 в житловий будинок АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 першкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 229. 41 грн. понесені позивачем судові витрати.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2, просить таке скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом неповно з`ясовані обставини у справі, порушені норми процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи. У спірному житловому будинку, який в ? частці належить позивачу, проживає вона, відповідач, її дочка та онука, 2002 року народження, та користуються половиною цього будинку. Співвласником цієї частини був її чоловік ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті вона фактично вступила в управління та володіння його спадковим майном, іншим співвласником половини житлового будинку є рідна сестра померлого чоловіка - ОСОБА_6 в ? частині. Зазначає, що ОСОБА_6 належить ? частина з меншою кількістю житлових кімнат, та така не мала права дарувати ? частину, належну їй житлового будинку позивачу як сторонній особі, чим порушила права малолітньої онуки, яка проживає у будинку, без згоди органу опіки та піклування. Договір дарування є удаваним, має намір такий оскаржувати. Окрім того, зазначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за взаємною згодою, а у випадку відсутності такої співвласник повинен виділити свою частку в натурі або встановити порядок користування спільним майном.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_7, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, у відсутності апелянта, яка повідомлена про розгляд справи за вказаною нею адресою місця проживання, колегія суддів приходить до наступного.

Як видно з матеріалів справи, судом ухвалено заочне рішення, та відповідач використала своє право на звернення з заявою про перегляд такого, що підтверджено ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2014 року /а.с.79/, якою дану заяву залишено без задоволення. Наведене спростовує твердження апелянта про розгляд справи у відсутності відповідача та як наслідок - допущення порушень процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2011 року між ОСОБА_6 /дарувальник/ та ОСОБА_3 /обдарований/ укладено договір дарування 1/4 частини будинку, посвідчений ОСОБА_8 нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2829. Згідно з п. 1 зазначеного договору дарування, дарувальник подарувала, а обдарований прийняв в дар 1 / 4 частину будинку АДРЕСА_1. Будинок в цілому складається з чотирьох житлових кімнат та двох кухонь. Загальна площа будинку становить 123, 7 кв.м, житлова площа становить 76,3 кв.м.

Встановлено, що позивач своє право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 зареєстрував у встановленому законом порядку, що стверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 32732444 від 29.12. 201 І року /а.с.7/.

Із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.05.2012 року /а.с. 5/ вбачається, що 15.05.2012 року в Пустомитівський РВ ГУМВСУ у Львівській області поступило повідомлення, та із письмовою заявою звернувся ОСОБА_3, який просить вжити заходів до ОСОБА_2, яка перешкоджає заявнику у користуванні ? частиною будинку та не допускає такого у будинок. Із повідомлення Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області вбачається, що в ході проведеної перевірки наведені позивачем факти знайшли своє підтвердження.

Задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_3, суд першої інстанції зазначив про те, що доведений факт вчинення перешкод у користування ? частиною будинку, а тому прийшов до висновку, що позивач має право вимагати усунення будь-яких порушень свого права.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та право власності є непорушним.

За змістом ст. 369 цього Кодексу співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як видно з матеріалів справи, договір дарування, на підставі якого позивача ОСОБА_3 набув право власності на ? спірного будинку, є чинним, відповідач лише має намір такий оскаржити, про що зазначила у апеляційній скарзі. Таким чином, позивач є власником ? частини будинку та право такого у володінні та користуванні таким правом відповідно до закону має бути захищеним.

Окрім того, апелянт зазначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за взаємною згодою, а у випадку відсутності такої співвласник повинен виділити свою частку в натурі або встановити порядок користування спільним майном.

Як видно з матеріалів справи, будинок належить на праві спільної часткової власності співвласникам та виділу часток в натурі не проводилось, будинок в цілому складається з чотирьох житлових кімнат та двох кухонь. Загальна площа будинку становить 123, 7 кв.м, житлова площа становить 76,3 кв.м, спадкові права відповідачки неоформлені, як зазначає така, вона вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка та у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують право власності на спірний будинок чоловіка відповідачки. З урахуванням наведеного, відповідач, її дочка та онука зареєстровані та проживають у будинку та безпідставно стверджують про те, що власник ? частини будинку порушує права малолітньої онуки відповідачки, а тому не має права на володіння та користування ? належної такому частки у будинку.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про те, що власник має право на усунення перешкод у володінні та користуванні своїм майном не спростовують, тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.