Справа №1317/1981/2012
Провадження № 2/451/9/15
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2015 року

м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крет А.І.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення ХХ позачергової сесії VІ скликання Павлівської сільської ради від 22.08.2012 року; визнання недійсним та скасування ордера №161 від 29.08.2012 року та визнання права на приватизацію в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Павлівської сільської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення ХХ позачергової сесії VІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 22.08.2012 року про надання ОСОБА_3 ордера на квартиру АДРЕСА_1; визнання недійсним та скасування ордеру №161 від 29.08.2012 року виданого ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та визнання права на приватизацію в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1 Радехівського району Львівської області.

В позовній заяві вказує, що відповідно до ордеру №180 серії ЦЗ від 2.11.1989 року відповідачем йому була надана однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Відповідно до ордеру №110 від 23.11.2005 року йому і його сім»ї із чотирьох осіб відповідачем була надана з метою покращення житлових умов квартира АДРЕСА_2. Його мати ОСОБА_6 не надавала письмової згоди на переселення в надану йому нову квартиру, а тому не була включена, як член сім»ї в згаданий ордер та залишилась проживати в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Всупереч тій обставині, що квартира була зайнята, остання була надана сім»ї ОСОБА_3 на підставі протоколу №4 спільного засідання правління ВАТ «Радехівський цукровий завод» та профспілкового комітету від 5.06.2002 року. У зв»язку з тим, що будинок по проспекті Юності на той час перебував на балансі Павлівської сільської ради (акт прийому-передачі від 5.07.2001 року) рішенням Павлівської сільської ради від 18.11.2003 року №80 анульовано ордер №68 ЦЗ від 3.11.2003 року виданий ОСОБА_3 на спірну квартиру. Правомірність проживання ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 визнано рішенням Радехівського районного суду від 28.04.2011 року, яким ОСОБА_3 відмовлено у виселенні ОСОБА_6 із квартири. Однак, незважаючи на рішення Павлівської сільської ради від 14.12.2011 року «Про відмову у видачі ордера на квартиру ОСОБА_3.», «Про скасування рішення №80 від 18.11.2003 року про анулювання ордеру №68 ЦЗ, 22.08.2012 року ХХ позачергова сесія VІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області прийняла рішення, яким визнала позовні вимоги ОСОБА_3 до Павлівської сільської ради про скасування рішення виконавчого комітету №61 від 14.12.2011 року; скасувала це рішення та рішення виконавчого комітету №80 від 18.11.2003 року «Про анулювання ордера №68 ц/з» й зобов»язала виконавчий комітет видати ОСОБА_3 ордер на квартиру АДРЕСА_1. Ввважає рішення позачергової сесії незаконним, оскільки розгляд позовних заяв до компетенції органів місцевого самоврядування не входить; квартира надавалась ОСОБА_3 ВАТ «Радехівським цукровий завод» хоч на той час не перебувала на балансі підприємства; ОСОБА_3 житлом забезпечений, володіє в с.Павлів трьома квартирами, а тому жодних підстав надавати йому четверту квартиру у відповідача не було. ОСОБА_6 була законним квартиронаймачем, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мала право на приватизацію займаної нею однокімнатної квартири, однак через довготривалі судові процеси відповідач відмовляв їй у цьому, що підтверджується рішеннями №62а від 15.10.2009 року, 19.03.2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, право на приватизацію є особистим майновим правом, тому відповідно до ст.1218,1219 ЦК України, він є законним спадкоємцем права спадкодавця на приватизацію квартири.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд позов задовольнити та скасувати рішення ХХ позачергової сесії VІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 22.08.2012 року, визнати недійсним та скасувати ордер на квартиру АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3, визнати за позивачем право на приватизацію в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1 Радехівського району Львівської області.

Представник відповідача Павлівської сільської ради - ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу слухати у відсутності представника Павлівської сільської ради, рішення прийняти по наявних у справі доказах, та відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги заперечили, дали пояснення аналогічні, викладеним у письмовій формі. Вважають, що ордер виданий правомірно, на підставі рішення виконавчого комітету Павлівської сільської ради №60 від 9.07.2002 року, яке в даний час не скасоване.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача і його представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю із слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із протоколу та рішення ХХ позачергової сесії VІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 22.08.2012 року, остання розглядала позовну заяву ОСОБА_3 до Павлівської сільської ради та матеріали справи про виділення квартири АДРЕСА_1, яким сесія вирішила: враховуючи звільнення згаданої квартири, у зв»язку із смертю ОСОБА_6, визнати позовні вимоги ОСОБА_3 до Павлівської сільської ради про скасування рішення виконавчого комітету від 14.12.2011 року; скасувати рішення виконавчого комітету №80 від 18.11.2003 року «Про анулювання ордера за 68ц/з», №61 від 14.12.2011 року «Про відмову у видачі ордера ОСОБА_3 та зобов»язано виконком Павлівської сільської ради видати ОСОБА_3 ордер на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6, 40-41).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та членам його сім»ї, виконкомом Павлівської сільської ради 3 листопада 2003 року видано ордер №68 серії ц/з на право зайняття квартири АДРЕСА_1, однак у зв»язку з тим, що на час його видачі квартира була зайнятою ОСОБА_6, рішенням виконкому №80 від 18 листопада 2003 року скасовано (анульовано) згаданий ордер.

Рішення виконавчого комітету Павлівської сільської ради №80 від 18.11.2003 року у встановленому законом порядку не оскаржувалось, а відповідно не скасоване.

Вказане підтверджується рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 28.04.2011 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20.02.2012 року (т.1 а.с.10-14).

Рішенням виконавчого комітету Павлівської сільської ради №61 від 14 грудня 2011 року, розглянуто заяву ОСОБА_3 та на виконання рішення цього виконкому №60 від 9.07.2002 року, відмовлено ОСОБА_3 видавати ордер на вселення у зайняту квартиру АДРЕСА_1; у випадку звільнення її від проживаючої у ній ОСОБА_6 виконавчий комітет зобов»язувався повторно вирішити питання щодо видачі ордеру ОСОБА_3 (т.1 а.с.39).

Вказане рішення ОСОБА_3, в травні 2012 року оскаржив в судовому порядку, в процесі розгляду справи відмовився від позову й ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 3.09.2012 року закрито провадження по справі за його позовом до Павлівської сільської ради про скасування рішення виконавчого комітету №61 від 14.12.2011 року (т.1 а.с.81).

Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до змісту рішення Конституційного суду України №1-/2009 від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14ст.46, ч.1,10ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд вирішив, що положення Закону стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також, в абз.5 п.5 мотивувальної частини рішення зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин»між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Вищенаведене свідчить про те, що на підставі рішень виконавчого комітету Павлівської сільської ради №80 від 18 листопада 2003 року про скасування (анульовання) ордера №68 серії ц/з від 3.11.2003 року, виданого ОСОБА_3, та №61 від 14.12.2011 року про відмову у видачі ордера ОСОБА_3 виникли правовідносини, за наслідками виконання яких у квартирі залишалась проживати ОСОБА_6, тому у позачергової сесії не було підстав їх скасовувати, як і не було підстав розглядати й визнавати позовні вимоги ОСОБА_3 на засідання сесії, так це не відноситься до її повноважень.

Враховуючи вказане суд приходить до висновку, що рішення ХХ позачергової сесії VІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 22.08.2012 року підлягає скасуванню.

Як видно із ордеру №161 серії ц/з від 29 серпня 2012 року, останній виданий ОСОБА_3 на сім»ю, яка складається з п»яти чоловік на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Ордер видано на підставі рішення виконкому Павлівської сільської Ради №60 від 9.07.2002 року. Тобто ордер №68 серії ц/з видавався на підставі цього ж рішення й був скасований (анульований) рішенням виконкому №80 від 18 листопада 2003 року, яке у встановленому законом порядку не скасоване, тому ордер слід визнати недійсним та скасувати (т.1 а.с.107,50).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 8 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду" №2482 від 19 червня 1992 року громадяни України мають право на приватизацію займаних ними квартир у власність.

Із рішення Радехівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2011 року вбачається, що ОСОБА_6 правомірно проживала у квартирі АДРЕСА_1, Радехівського району Львівської області (т.1 а.с.10-12).

Таким чином, судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_6 неодноразово зверталася до виконкому Павлівської сільської ради з метою приватизації квартири де вона проживала, однак її заяви про приватизацію квартири виконкомом Павлівської сільської ради розглянуті по суті не були. (т.1 а.с. 61,62).

Як вбачається із рішень виконавчого комітету №62а від 15.10.2009 року, №20 від 19.03.2012 року це питання відкладалось до остаточного вирішення в судовому порядку (а.с.18,19).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21), і позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті матері.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло, особа повинна звернутися до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення в повній мірі.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,209,212,214,215,218 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення ХХ позачергової сесії VІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 22 серпня 2012 року.

Визнати недійсним та скасувати ордер №161 від 29 серпня 2012 року, виданий ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийКрет А. І.