Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Одеська ТЕЦ» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2015 року по справі за позовом ПАТ «Одеська ТЕЦ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи Відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-4), який уточнив в ході розгляду справи (а. с. 46) та просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути солідарно з останніх на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» є балансоутримувачем гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Під час обстеження житлово-побутовою комісією житлових приміщень у гуртожитку на предмет проживання зареєстрованих працівників ПАТ «Одеська ТЕЦ» виявлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зареєстровані в кімнаті АДРЕСА_1 в даному житлі не проживають понад 6 місяців, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації, та здають зазначену кімнату в піднайом квартирантам. В зв'язку з чим, ПАТ «Одеська ТЕЦ» звернулось до суду з зазначеним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивача надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просила задовольнити повністю. Відповідачі та їх представник просили в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на свої заперечення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Одеська ТЕЦ» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Одеська ТЕЦ» подало апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2015 року, в якій просить рішення суду від 13.10.2015 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду було винесено внаслідок неповного з'ясування фактичних обставин справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, відповідачі та їх представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Одеська ТЕЦ», суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» є балансоутримувачем гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно довідки № 05/15-97 від 10.11.2014 року з відділу праці та кадрів ПАТ «Одеська ТЕЦ», ОСОБА_3 працює на ПАТ «Одеська ТЕЦ» з 01.08.1985 року на посаді апаратник хімводоочищення II гр. ХЦ по теперішній час. ОСОБА_3 було видано посвідчення від 06.03.1991 року на право зайняття житлового приміщенням у сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, з 05.04.1991 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1 (а. с. 6, 28, 29), іншого житла не мають та постійно проживають за місцем реєстрації, що підтверджується листом з Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від квітня 2015 року (а. с. 80) та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 квітня 2015 року (а. с. 81-84).

Суд першої інстанції критично поставився до актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.05.2014 року, 13.06.2014 року, 10.07.2014 року, 12.08.2014 року, 18.09.2014 року та 15.10.2014 року, які позивач надав до суду у якості доказів на підтвердження своїх позовних вимог складених комісією у складі - паспортиста, майстра, начальника ЖКВ ПАТ «Одеська ТЕЦ» (а. с. 8-12).

Так допитані свідки ОСОБА_5,ОСОБА_6 та ОСОБА_7, котрі у складі комісії складали та підписували акти про не проживання особи за місцем реєстрації, пояснили суду, що ОСОБА_3 ніколи не бачили, перевіряли проживання відповідачів за місцем реєстрації у різний час, однак двері їм ніхто не відкривав. Один раз двері відкрили, та сказали, що наймають квартиру, однак документи вони не перевіряли. Сусіди повідомили, що ОСОБА_3 в кімнаті не проживають, однак підписати акти відмовились.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, котрі є сусідами відповідачів, пояснили суду, що довгий час проживають по сусідству з відповідачами, користуються однією кухнею. ОСОБА_3 постійно проживають у гуртожитку, інколи до них приїжджали родичі, квартирантів не було, кімнату вони нікому не здавали. Перевіряючих ніколи не бачили, до них перевіряючи не заходили та не питали про проживання відповідачів.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які також проживають у гуртожитку пояснили, що відповідачі кімнату не здають проживають там самі, бачать ОСОБА_3 коли ті йдуть на роботу, або з роботи. Комісію не бачили.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що допитані в судовому засіданні свідки, підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 працює в державному підприємстві Український науково-дослідний інститут медицини транспорту МОЗ України на посаді інспектора з кадрів з 09.07.2009 року (наказ № 45-к від 09.07.2009 року) по теперішній час, що підтверджується довідкою з державного підприємства № 140/05 від 09.04.2015 року (а. с. 73). ОСОБА_3 працює на ПАТ «Одеська ТЕЦ» на посаді апаратник хімводоочищення, на момент складання актів відповідачі перебували на роботі та виконували свої службові обов'язки, як підтвердження, наданим суду графіком роботи ОСОБА_3 за період з травня по жовтень 2014 року (а. с. 74).

З урахування викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що особи, які складали акт про не проживання, не мали фізичної можливості відстежувати місце знаходження відповідачів, в зв'язку з тим що останні перебували на роботі.

Отже, доводи позивача що відповідачі не проживають за місцем реєстрації та здають кімнату АДРЕСА_1 в піднайом квартирантам свого підтвердження в ході судового розгляду справи не знайшли.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факт не проживання відповідачів в кімнаті АДРЕСА_1, в зв'язку чим, вважав за необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції керуючись ст. ст. 71, 72, 96 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, відмовив в задоволенні позовних вимог позивача.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог позивача.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем не доведено ті обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, що відповідачі не проживають в кімнаті АДРЕСА_1, з чого виходив і суд першої інстанції відмовляючи позивачеві в задоволенні позову.

Тому судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції критично поставився до свідчень свідків зі сторони позивача ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, судова колегія не приймає до уваги. Оскільки, суд першої інстанції згідно оскаржуваного рішення критично поставився до актів про не проживання відповідачів, складених вказаними особами (а. с. 7-12), так як ці акти складені працівниками позивача, тобто зацікавленими особами.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції проігноровано та не надано оцінки свідченням свідка зі сторони відповідача, ОСОБА_13 Оскільки, відповідно до матеріалів справи вказаний свідок в суді першої інстанції не допитувався, що також підтвердили в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідачі та з чим погодилася і представник позивача, пояснивши, що можливо стосовно цього свідка має місце помилка.

Судова колегія не приймає до уваги також доводи апеляційної скарги, що свідчення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спростовують свідчення інших свідків у даній справі, які підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації. Оскільки, як було вказано вище ці свідки є працівниками позивача, тобто зацікавленими особами.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що з повернення на адресу суду повісток, направлених відповідачам, з відміткою про закінчення строку зберігання можна зробити висновок, що оскільки відповідачі не проживали за місцем реєстрації, то, і як наслідок, вручити повістки не було кому, тому їх було повернуто на адресу суду. Оскільки, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 58 ЦПК України), тому повернення повістки з відміткою про закінчення строку зберігання не може підтверджувати не проживання відповідачів в спірній кімнаті в гуртожитку.

Таким чином, враховуючи вище наведене, надані докази, обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПАТ «Одеська ТЕЦ» необхідно відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Одеська ТЕЦ» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2015 року по справі за позовом ПАТ «Одеська ТЕЦ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи Відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

О.А. Ступаков