Справа № 188/373/15-ц
Провадження № 2/188/270/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О., при секретарі Хандрига Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 року позивач звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - нежитлову будівлю колишнього магазину.

Спірне нерухоме майно складається з нежитлової будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (позначена літерою «А» за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації) з наступними господарськими будівлями та спорудами:

сарай (позначений літерою «Б» за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації);

ворота (позначені №1 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації);

огорожа (позначена №2 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації).

Згідно з висновком про грошову оцінку даного майна його ринкова вартість станом на 02.03.2015 року складає 108252,00 грн.

Позивач стверджує, що починаючи з 01 березня 2001 року він з дозволу Української сільської ради почав користуватися нежитловою будівлею колишнього магазину, що розташована по АДРЕСА_1.

Відповідач не заперечував проти цього, оскільки зазначена будівля потребувала капітального ремонту даху, стін, стелі, внутрішнього ремонту, також у зв'язку з цим будівля була відключена від енергопостачання.

Позивач зазначає, що володіння та користування вказаною будівлею позивач здійснював добросовісно та відкрито. Позивач за власний рахунок здійснив капітальний ремонт даху, стін, стелі, вікон спірної будівлі, зробив ремонт всередині, під'єднав будівлю до мережі електропостачання, встановив опалення.

Таким чином, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє і користується нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 понад 10 років.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою Української сільської ради від 20.01.2015 року за №53/8.

Відповідно до довідки КП «Павлоградське МБТІ» від 15.12.2011 року №18636 право власності на дане майно не зареєстровано.

Позивач вказує, що не може належно розпоряджатися даним майном у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на ст.344 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач просить визнати за ним, ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, право власності на нежитлову будівлю магазину, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (позначену літерою «А» за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації) з наступними господарськими будівлями та спорудами:

сарай (позначений літерою «Б» за схематичним планом паспорту техні інвентаризації);

ворота (позначені №1 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації);

огорожа (позначена №2 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації).

Позивач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та його представника, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач Українська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розг цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р., № 5 «Про судову практику в справах захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Судом встановлено, що починаючи з 01 березня 2001 року позивач громадянин України ОСОБА_1, що підтверджується витягом з його паспорту серії НОМЕР_2, виданого 20квітня 1999 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.4), з дозволу Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області користується нежитловою будівлею колишнього магазину, яка розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення №39 від 29.12.2014 року Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області «Про присвоєння поштової адреси» (а.с.9).

Відповідач не заперечував проти цього, оскільки зазначена будівля потребувала капітального ремонту даху, стін, стелі, внутрішнього ремонту, також у зв'язку з цим будівля була відключена від енергопостачання.

Позивач володіння та користування вказаною будівлею здійснював добросовісно та відкрито. Позивач за власний рахунок здійснив капітальний ремонт даху, стін, стелі, вікон спірної будівлі, зробив ремонт всередині, під'єднав будівлю до мережі електропостачання, встановив опалення.

Таким чином, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє і користується нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 понад 10 років.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою Української сільської ради від 20.01.2015 року за №53/8 (а.с.8).

Відповідно до довідки КП «Павлоградське МБТІ» від 15.12.2011 року №18636 право власності на приміщення магазину по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.10).

Згідно із звітом про оцінку даного майна і висновком про вартість об'єкта оцінки його ринкова вартість станом на 02.03.2015 року складає 108252,00 грн. (а.с.11).

Позивач замовив і отримав 17.02.2015 року на вказане нерухоме майно технічний паспорт у районному комунальному госпрозрахунковому підприємстві «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро», згідно з яким і зазначаються будівлі і споруди, на які він просить визнати право власності:

нежитлова будівля магазину, розташована за адресою: АДРЕСА_1, позначена літерою «А» за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації, з наступними господарськими будівлями та спорудами:

сарай, позначений літерою «Б» за схематичним планом паспорту техні інвентаризації;

ворота, позначені №1 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації;

огорожа, позначена №2 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з ст. 335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місце самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Таким чином, Українська сільська рада, на території якої розташоване спірне нерухоме майно, є належним відповідачем по справі.

Позивач сплатив судовий збір, виходячи з вимог Закону України «Про судовий збір» та вартості спірного майна, в розмірі 1082,52 гривні і просив судові витрати залишити на ньому.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 328, 335, 344 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с.Дубище Красилівського району Хмельницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, право власності на нежитлову будівлю магазину, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, позначену літерою «А» за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації, з наступними господарськими будівлями та спорудами:

сарай, позначений літерою «Б» за схематичним планом паспорту техні інвентаризації;

ворота, позначені №1 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації;

огорожа, позначена №2 за схематичним планом паспорту технічної інвентаризації.

Судові витрати залишити на позивачеві ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя П. О. Бурда