Справа № 639/8900/14-ц
Провадження № 2/639/217/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.

при секретарі Кузнецова М.І., Сухарко А.В., Богоявленської І.М.,

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, який в подальшому уточнила , та просить визнати будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови літ. «а-7» до житлового будинку літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Бабушкіна, 7 спільною сумісною власністю подружжя, розділити спільну власність, визнавши за відповідачем право власності на вказані будівельні матеріали та обладнання та стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності у розмірі ? частини вартості матеріалів, обладнання, будівельних робіт, використаних у процесі будівництва у сумі 137720 гривень. Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір за предявлення позовної заяви та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбу з 06 серпня 1994 року, шлюб був розірваний 28 липня 2010 року. Під час шлюбу відповідачу було подаровано 33/100 частини домоволодіння № 7 по вул. Бабушкіна в м. Харкові, яке складається з приміщень будинку літ. «А-1» № 1-1, 1-2, 1-4, ІV, V, прибудови літ. «а-1», а також надвірних будівель. Сторони, перебуваючи у шлюбі, за рахунок спільних коштів здійснили прибудову літ. «а-7» до належної відповідачу частини будинку. Відповідач не ввів прибудову до житлового будинку в експлуатацію та не зареєстрував своє право власності на неї, тому позивач вважає, що спільною сумісною власністю сторін є будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи, оплачені будівельні роботи, які були використані в процесі будівництва прибудови літ. «а-7» до житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Бабушкіна, 7.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність за участю її представників.

Представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримала та пояснила, що будівельні матеріали та обладнання придбавалися за рахунок спільних коштів подружжя під час зареєстрованого шлюбу. На час припинення сімейних відносин між сторонами прибудова була фактично завершена будівництвом, тому все використане для її здійснення є спільним сумісним майном подружжя. На теперішній час прибудова в експлуатацію не введена, право власності на неї не зареєстровано, тому вона не може розглядатися як обєкт нерухомості. Представник позивача просить розділити спільне майно подружжя шляхом присудження відповідачу спірного майна з виплатою позивачу грошової компенсації замість її частки.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив відмовити у їх задоволенні, при цьому пояснив, що для будівництва прибудови використовувались будівельні матеріали, які були отримані від розбирання належної відповідачеві частини будинку. Крім того, прибудова будувалася за особисті кошти відповідача вже після припинення сімейних відносин між сторонами, шлюб був розірваний набагато пізніше від фактичного його припинення. Представник відповідача просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, оскільки позивач пропустила трирічних строк після розірвання шлюбу. До спливу позовної давності позивач зверталася до суду з іншими вимогами, а саме визнання права власності на частину прибудови, а тому це не може переривати строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, пояснення експерта, допитаного у судовому засіданні, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 06 серпня 1994 року Палацом урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 607.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2008 року шлюб між сторонами розірваний, вказаним рішенням встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2008 року.

02 жовтня 1995 року, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі відповідач набув право особистої власності на 33/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: м. Харків, вул. Бабушкіна, 7 на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Як вбачається з вказаного договору, 33/100 частини домоволодіння складаються з наступних приміщень житлового будинку літ. «А-1»: № 1-1 кухня площею 9 кв.м., № 1-2 кухня площею 10,7 кв.м., № 1-4 жила кімната площею 15,2 кв.м., прибудова літ. «а1» площею 9,5 кв.м., приміщення ІV, V; надвірних будівель: крильце літ. «а4», літня кухня літ. «Вб», сарай літ. «Г», сарай літ. «Н», вбиральня літ. «Д», паркан № 1, дворовий водопровід.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю одного з подружжя є майно, яке набуте їм за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради № 59-3 від 05 вересня 2006 року ОСОБА_10 було надано дозвіл на виконання прибудови до будинку розміром 5,0 х 5,0 м. для розміщення житлових та підсобних приміщень по вул. Бабушкіна, 7.

Як вбачається з акту поточних змін, що міститься в інвентаризаційній справі по домоволодінню № 7 по вул. Бабушкіна в м. Харкові, при технічному обстеженні домоволодіння з метою виготовлення технічного паспорту було встановлено, що станом на 29 вересня 2006 року здійснено прибудову літ. «а-7». Як вбачається з технічного обстеження домоволодіння прибудова літ. «а-7» складається з наступних приміщень: № 1-5 коридор площею 10,2 кв.м., № 1-6 житлова кімната площею 17,3 кв.м., № 1-7 кухня площею 14,6 кв.м., № 1-8 ванна кімната площею 3 кв.м., № 1-9 вбиральня площею 1,5 кв.м.

При таких обставинах, суд вважає доведеним, що будівництво прибудови літ. «а-7» до житлового будинку літ. «А-1» по вул. Бабушкіна, 7 в м. Харкові, було здійснено під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі.

Крім того, той факт, що прибудова була збудована під час зареєстрованого шлюбу та спільного проживання сторін по справі , підтверджується оглянутими у судовому засіданні фотографіями сторін на фоні збудованої прибудови, одна з яких датована 2008 роком.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження своїх доводів про те, що частина будівельних матеріалів, що використовувалась для будівництва прибудови літ. «а-7» була отримана в результаті розбирання належної відповідачу частини житлового будинку. Також, відповідачем не надано відомостей про те, які будівельні матеріали слід вважати його особистою власністю, їх вартість та частка у спільному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

По справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно експертного висновку № 1540 від 29.05.2015 року, ступінь готовності прибудови літ. «а-7» по вул. Бабушкіна, 7 в м. Харкові становить 94 %. Ринкова вартість прибудови літ. «а-7» станом на травень 2015 року складає 247896,00 гривень; вартість будівництва (відтворення) з урахуванням вартості матеріалів, обладнання, будівельних робіт станом на травень 2015 року складає 275440,00 гривень; вартість будівництва (відтворення) з урахуванням вартості матеріалів, обладнання, будівельних робіт, станом на листопад 2008 року складає 127586,00 гривень.

Суд вважає експертний висновок належним та допустимим доказом по справі, оскільки він ґрунтується на технічному огляді обєкту, зроблений на підставі необхідних розрахунків, спеціальної літератури та нормативних актах.

Судом встановлено, що на теперішній час прибудова літ. «а-7» будівництвом не завершена, до експлуатації не прийнята, право власності на неї відповідачем не зареєстроване, а тому вважається обєктом незавершеного будівництва.

Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

При таких обставинах, суд вважає, що будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи, оплачені будівельні роботи, що були використані в процесі будівництва є набуті під час зареєстрованого шлюбу сторін.

Зідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сторонами по справі не було досягнуто домовленості про поділ спірного майна, тому суд, визначаючи спосіб такого розподілу, виходить з положень вищезазначених правових норм. При цьому суд враховує визначену експертним висновком вартість майна станом на проведення судової експертизи - 275440,00 гривень.

Суд, визначаючи спосіб розподілу спірного майна враховує ті обставини, що прибудова літ. «а-7» фактично є частиною житлового будинку літ. «А-1» по вул. Бабушкіна, 7 в м. Харкові, знаходиться у користуванні відповідача, відокремлення будівельних матеріалів, конструкцій та обладнання без втрати їх цільового призначення неможливе. Таким чином, інтересам сторін буде відповідати такий спосіб розподілу, за яким відповідачу присуджується все використаного в процесі будівництва, а позивачу виплачується грошова компенсація замість її частки у спільному майні.

Суд не приймає доводи представника відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності для звернення із цими позовними вимогами, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що у листопаді 2011 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до відповідача про визнання частини житлового будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку розділу спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року позовні вимоги задоволено частково.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2013 року залишено без змін.

Таким чином, позивач у межах строку позовної давності звернулася до суду із частиною позовних вимог, на які мала право, а саме вимогами про визнання майна обєктом спільної власності та розподіл майна подружжя, чим перервала перебіг позовної давності.

При таких обставинах, строк позовної давності перервався та почався спочатку з 19 лютого 2013 року дня ухвалення апеляційним судом Харківської області судового рішення по справі.

Позивачем при предявленні позовної заяви та уточненої позовної заяви було сплачено судовий збір у загальній сумі 1377,20 гривень, що підтверджується долученими квитанціями ( а.с. 1, 137) . Крім того, позивачем було оплачено проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 5550,00 гривень, що також документально підтверджується квитанцією від 24.03.2015 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать у тому числі й витрати, повязані із проведенням судових експертиз.

При таких обставинах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, документально підтверджені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України, ст.ст. 256, 264, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 70, 71, 72 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя задовольнити.

Визнати будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови літ. «а-7» до житлового будинку літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Бабушкіна, 7 спільною власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_5, набутою під час зареєстрованого 06.08.1994 року шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 275440 (двісті сімдесят пять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок, які були використані в процесі будівництва прибудови літ. «а-7» до житлового будинку літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Бабушкіна, 7.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошову компенсацію замість її ? частки будівельних матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва прибудови літ. «а-7» до житлового будинку літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Бабушкіна, 7 у сумі 137720 (сто тридцять сім тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи у сумі 5550 (пять тисяч пятсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк