Єдиний унікальний номер 240/886/14-ц Номер провадження 22-ц/775/15/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Маширо О.П., Жарової Ю.І.

при секретарі Макотченко А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права; апелянт вважає, що, вирішуючи справу, судом не надано належної оцінки тому, що між сторонами виникли договірні зобов'язання; судом належним чином не враховано, що в матеріалах справи містяться докази того, що кредитний договір укладено саме з відповідачем по справі, а саме ОСОБА_1, що підтверджено розрахунком заборгованості і паспортними даними та ідентифікаційним номером; висновок суду про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач порушив вимоги кредитного договору і має прострочену заборгованість є невірним; судом також не взято до уваги, що згідно розрахунку відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором; судом в порушення ст. 137 ЦПК України додаткові документи для вирішення справи по суті, для вірного з'ясування обставин не витребувались, тому на думку апелянта, у суду не було законних підстав для відмови у задоволенні позову з одних лише міркувань та припущень.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. З матеріалів справи вбачається, що адреса ОСОБА_1 в позовній заяві зазначена: АДРЕСА_1, а згідно листа ЦПЗ №2 від 3 червня 2015 року №01/3-1620 з 27 листопада 2014 року ЦПЗ №2 не приймає поштові відправлення на територію м. Дебальцево. Телефонний зв'язок з ОСОБА_1 відсутній.

Від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» посилалось на те, що відповідно до укладеного договору від 25 квітня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 6 березня 2010 року та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення норм закону та Умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість 27212.49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 16160 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8609.23 грн., заборгованості з пені та комісії за користування кредитом в сумі 671.24 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процента складова) в сумі 1272.02 грн., яку і просило стягнути ПАТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати в розмірі 272.12 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд виходив з того, що позивачем не доведено факту видачі кредиту саме відповідачу - ОСОБА_1, оскільки до матеріалів позовної заяви додано анкету-заяву від 25 квітня 2013 року, підписану ОСОБА_2, а також з того, що позивачем не надані достатні докази існуючої заборгованості відповідача по спірному кредитному договору.

Такі висновки суду в основному є правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Так, дійсно у заяві-анкеті прізвище особи, яка підписала її, значиться «Тверітньов». Проте позивачем на підтвердження укладення кредитного договору саме з відповідачем додані ксерокопія паспорта відповідача та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якому правильно його прізвище зазначено «Тверітнєв», інші дані, і, зокрема місце реєстрації співпадають з даними, зазначеними в заяві-анкеті; крім того, позивачем доданий розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, в якому його прізвище також зазначено «Тверітнєв».

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо неможливості встановлення чи був укладений кредитний договір саме з ОСОБА_1 та на яких умовах є помилковим.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на положення п. 2.1.1 Умов та правил надання банківський послуг «кредитні карти» і, зокрема на п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.3.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 1.1.12.9, 2.1.1.12.11 якими передбачено, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, також заяв, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту, Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання такого договору є прямою і безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. У разі невиконання зобов'язань по Договору, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і Овердрафта), сплаті Винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів з будь-яких грошових платежів, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 діб Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф ураховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Держатель доручає Банку списувати з будь-якого рахунку Держателя, відкритому у Банку і. зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежів з метою повного або часткового погашення Боргових зобов'язань, в тому числі Мінімального обов'язкового платежу, якщо Мінімальний обов'язків платіж зазначений у Заяві Клієнта і в Пам'ятці Клієнта. Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сім, які підлягають сплаті. Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком долі в разі невиконання Держателем і/або Довіреною особою Держателя своїх Боргових зобов'язань і інших зобов'язань за цим Договором, а також на положення п. 1.1.3.2.2, яким передбачено, що у разі порушення Держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України і/або умов цього Договору і/ або в разі виникнення Овердрафта Банк має право призупинити здійснення розрахунків по Карті (заблокувати Карту) і/або визнати Карту недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком долі у разі невиконання Держателем і/або Довіреною особою Держателя своїх боргових зобов'язань і інших зобов'язань за цим договором.

Але відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та правил для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/ довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір на надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначеній у заяві.

На підтвердження своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» наданий розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору. Проте, при цьому позивачем не надано доказів в якому саме розмірі ОСОБА_1 був наданий кредит, чи видавалась відповідачу карта, не зазначений строк її дії; відсутні такі дані і в заяві-анкеті. Крім того, у розрахунку заборгованості % ставка (поточна заборгованість) і % ставка (прострочена заборгованість) зазначені 27,6, а з 1 вересня 2014 року - 32,4, але в позовній заяві зазначено, що відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом; крім того з розрахунку не вбачається, що відповідач отримав кредит у розмірі 16000 грн.; крім того, у розрахунку сальдо поточної заборгованості за кредитом станом на 30 вересня 2014 року складає 11420.35 грн., а в стрічці нижче таблиці заборгованість за кредитом зазначена 16160 грн. При цьому в заяві-анкеті чи в іншому документі відсутні будь-які дані відносно зазначених показників.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що судом не враховано, що згідно розрахунку заборгованості відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором.

Проте банком не надано доказів на підтвердження того, чи були відкриті будь-які рахунки відповідача в валюті кредитного ліміту для можливості списання грошових коштів, як то передбачено п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг; не надано банком також доказів того, як саме сплачувались кошти відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання апеляційного суду не з'являється, а за відсутності додаткових даних перевірити доводи апеляційної скарги більш ретельно і зробити висновок про незаконність рішення суду першої інстанції неможливо.

3 липня 2015 року представником банку надані письмові пояснення, в яких зазначено, що 25 квітня 2013 року для користування кредитним лімітом відповідачу була видана карта «Універсальна GOLD» з кінцевим терміном дії 31 січня 2017 року, якою він постійно користувався, що підтверджується розрахунком заборгованості. Проте письмових доказів зазначеній обставині знову ж не надано, а саме не надано доказів того, що ОСОБА_1 отримав таку карту. З розрахунку заборгованості не вбачається також, що відповідач використовував надані йому грошові кошти.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів і відсутності додаткових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: