Справа №484/651/15-ц 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження №22-ц/784/1307/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий першої інстанції: Максютенко О.А.
Категорія: 3 Суддя-доповідач апеляційного суду: Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання: Орельській Н.М.

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

представника відповідача - Бєлоущенка А.Ж.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до фермерського господарства "Сатурн" про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства "Сатурн" (далі - ФГ "Сатурн") про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2011 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2010 року, зареєстрованого за №3-302, він є власником земельної ділянки (1/2 частини спадкового майна) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8596 га, що знаходиться за межами населеного пункту в межах Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Вказана ділянка знаходилась в оренді у відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки площею 5,72 га, укладеного 01 квітня 2005 року його померлим батьком ОСОБА_2 строком на 10 років, тобто до 01 квітня 2015 року.

В зв'язку зі смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_1, він успадкував ? частину земельної ділянки, яка орендується відповідачем. Будь - яких змін до вказаного договору не вносилось.

До закінчення строку дії договору 22 жовтня 2014 року, повторно 19 січня 2015 року та через засоби масової інформації він письмово повідомив відповідача про намір самостійно обробляти земельну ділянку та просив її повернути в зв'язку з закінченням дії договору до 01 квітня 2015 року за актом приймання-передачі.

Посилаючись на те, що ФГ "Сатурн" відмовило йому в поверненні земельної ділянки, вказавши, що строк дії договору оренди починає відраховуватись з дня реєстрації, а саме з 16 січня 2006 року, тобто закінченням строку договору є 16 січня 2016 року, ОСОБА_2 просив суд визнати договір оренди земельної ділянки виконаним сторонами та зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку в строк до 01 квітня 2015 року на умовах передбачених договором, стягнувши з відповідача судові витрати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним та фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, представника відповідача дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки реєстрацію спірного договору оренди земельної ділянки, який укладено на 10 років, здійснено 01 вересня 2006 року, то строк дії договору оренди закінчується 01 вересня 2016 року.

Між тим з таким висновком суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 22 березня 2002 року ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 5,72 га, що знаходиться в межах Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 1 квітня 2005 року між ним та ФГ «Сатурн» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки на строк ротації сівозмін 10 років ( а.с.10-12,45-46).

Даний договір було зареєстровано у книзі № 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за реєстраційним номером 58 - 01 вересня 2006 року ( а.с.45-47).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер ( а.с.9).

23 березня 2010 року позивач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку, а саме: 2.8596 га земельної ділянки. Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку - ? частку земельної ділянки є брат позивача ОСОБА_6, але матеріали справи не містять відомостей щодо отримання ним свідоцтва про право на спадщину( а.с.82)

23 грудня 2011 року позивачеві видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ( серія НОМЕР_1) площею 2.8596 га , про що зроблено відповідний запис у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за №01062 та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3. Складено акт про встановлення меж в натурі ( а.с.6-8).

22 жовтня 2014 р. та 19 січня 2015 р. через свого представника позивач, вважаючи, що 01 квітня 2015 р. спливає термін дії договору оренди, письмово повідомив відповідача про небажання продовжувати дію договору оренди та намір самостійно обробляти земельну ділянку.

Але, відповідач відмовляється припиняти орендні відносини, посилаючись на те, що договір припиняє свою дію 01 вересня 2016 року.

Незважаючи на те, що ФГ «Сатурн» відмовляється повернути земельну ділянку, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 11 ЦК Україницивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК Українивстановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі"(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Заперечуючи проти позову представник ФГ "Сатурн" посилався на те, що договір оренди земельної ділянки, який було укладено з батьком позивача ОСОБА_2 строком на 10 років набув чинності з часу проведення державної реєстрації, а саме - 01 вересня 2006 року, а за такого правовідносини щодо оренди спірної земельної ділянки не є припиненими.

Частиною першою статті 638 ЦК Українипередбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі,

складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгод-жується зі свободою договору, встановленого ст. 627 ЦК України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ФГ «Сатурн» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки 01 квітня 2005 року, скріпивши його своїми підписами, що і є моментом укладання договору.

А отже спірний договір припиняє свою дію після закінчення 10 річного строку, який розпочинається з моменту укладання, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору ( набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладання.

За такого, висновок суду першої інстанції про те, що строк дії договору оренди закінчується 01 вересня 2016 року( тобто 10 років з часу проведення державної реєстрації) є помилковим.

Такий висновок не узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України №6-162цс13 від 19 лютого 2014 року.

Відповідно до п.9.2.1 даного договору, підставами його припинення є закінчення строку.

За положеннями ст.ст.31, 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обв'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцеві завдані збитки.

За такого, колегія суддів приходить до висновку,що на час апеляційного перегляду справи відповідач не виконав вимоги закону щодо повернення землі, після закінчення 1 квітня 2015 року дії договору оренди, та не звернув увагу на правомірну вимогу власника стосовно повернення землі на визначену дату та припинення її обробки.

В той же час, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо визнання договору оренди землі виконаним 01 квітня 2015 року, є зайвими та такими, що не підлягають окремому вирішенню поза вимогами про повернення земельної ділянки у зв'язку з закінченням дії договору, укладеного сторонами 01 квітня 2015 року.

За таких обставин можна вважати, що вимоги про визнання договору виконаним охоплюються позовом щодо повернення земельної ділянки, після закінчення строку дії договору.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового про задоволення позову.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 633 грн.31 коп.( сплата судового збору до суду першої інстанції та апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до фермерського господарства "Сатурн" про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення земельної ділянки - задовольнити.

Зобов'язати фермерське господарство «Сатурн» повернути ОСОБА_2 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2.8596 га ( кадастровий номер НОМЕР_3) призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану в межах Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2011 року.

Стягнути з фермерського господарства «Сатурн» на користь ОСОБА_2 633 (шістсот тридцять три) грн.31 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: