Справа №263/4447/15-ц
Провадження №2/263/1659/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 червня 2015 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Домановій І.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, -
20.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив суд зобов'язати ОСОБА_2, надати йому можливість користуватися, не чинити перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом надання доступу до квартири та передачі ключів від вхідної двері квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки квартира придбана ним та відповідачем за час шлюбу, він є її співвласником, тому має право проживати в квартирі, але цьому перешкоджає відповідач, котра 1.11.2014 року не впустила його до квартири, при цьому замінила замок на вхідній двері квартири, внаслідок чого він вимушений спочатку проживати у сестри, в подальшому - у матері або на з'ємній квартирі.
Позивач та його представник в судовому засіданні наполягали на задоволені позову на підставах, наведених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила.
Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що спірна квартира є сумісною власністю позивача ОСОБА_1, який є її братом, та відповідача ОСОБА_2, оскільки вони ними придбана за час шлюбу. З листопада 2014 року по теперішній час брат не може проживати в квартирі, оскільки відповідач змінила замок на вхідній двері квартири.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.09.1997 року по 24.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія паспорту позивача серії НОМЕР_1 та рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 24.11.2014 року про розірвання шлюбу. (а.с.4-6)
Згідно договору купівлі-продажу від 20.10.1999 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №2262, ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.24)
За даними особистого рахунку НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1, в квартирі значаться зареєстрованими з 26.11.1999 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_4 (а.с.23)
Згідно акту від 18.02.2015 року, складеного ОСОБА_1 у присутності свідків, позивач не може потрапити до спірної квартири, внаслідок заміни замка на вхідній двері квартири (а.с.8).
Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно до вимог ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження цим майном здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Шлюбний договір між позивачем та відповідачем не укладався.
Згідно до вимог ст.63 СК України, позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, а саме квартирою, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
На теперішній час позивач не може користуватися своєю власністю, бо відповідачка встановила нові замки на дверях квартири при цьому відмовляється передати позивачу ключі.
За наведеними обставинами порушене право позивача підлягає судовому захисту.
Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1, як співвласник спірної квартири має право користуватися нею, у тому числі проживати в ній, але відповідач, замінивши замок, чинить перешкоди у реалізації цього права, тому суд вправі усунути зазначені перешкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача.
Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,61,88,209,212,214,215,218,224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою - задовольнити повністю.
Зобов'язати ОСОБА_2 надати можливість ОСОБА_1 користуватися, не чинити перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом надання доступу до квартири та передачі ключів від вхідної двері квартири.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневій районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя : П.І. Папаценко