Справа № 466/9216/13 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/355/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Монастирецького Д.І., Приколоти Т.І.,

секретаря - Матяш С.І.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в користь ОСОБА_2 9 510 грн. 72 коп., матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в користь ОСОБА_2 4 500 грн. 00 коп., витрат на правову допомогу.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило відповідач ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом при ухваленні рішення неповно та з»ясовані і перевірені всі обставини справи, необ»єктивно оцінені докази, що мають значення для вирішення справи по суті, відповідно таке підлягає скасуванню.

Мотивує апеляційну скаргу тим, що дійсно, 15.12.2012 року між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4359391. Даним договором страхування передбачено франшизу у розмірі 510,00 грн. Зазначений договір укладений відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

15 квітня 2013 року відповідач звернувся до позивача з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної належному йому транспортному засобу у наслідок ДТП. У це й же день, при участі позивача, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, на підставі якого був складений Протокол огляду транспортного засобу, який був погоджений позивачем, про що свідчить його підпис на Протоколі без зазначення жодних зауважень до його змісту. У свою чергу, у погодженому позивачем Протоколі огляду транспортного засобу було встановлено, що на момент огляду у транспортного засобу присутні пошкодження не пов'язані із ДТП, а саме "ЛФП задня права частина бамперу".

Крім того, керуючись нормами ст.22 Закону, за замовленням відповідача, експертом був зроблений Розрахунок №348/05 вартості відновлюваного ремонту від 22.05.2013 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля ТОУОТА СОКОІХА 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_4, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 3670,73 грн. При цьому, звертає увагу на те, що в Розрахунку №348/05, відповідно до положень ст.6 Закону, була врахована вартість ремонту тільки тих пошкоджень, які були завдані належному позивачу транспортному засобу у наслідок ДТП, що є страховим випадком за Договором страхування.

На підставі Розрахунку №348/05 та статей 12, 22, 29 Закону (з вирахуванням суми франшизи) страхове відшкодування, яке повинен був сплатити відповідач позивачу за «шкоду заподіяну транспортному засобу внаслідок страхового випадку за «Договором страхування» складає 3 160 грн. 73 коп.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не були враховані положення статей 12, 22, 29 Закону та суд безпідставно визначив стягувати із відповідача суму страхового відшкодування на підставі Акту виконаних робіт № 9 від 13.06.2013 року, згідно яким вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становила 9 510,72 грн. Однак при цьому не врахував той факт, що згідно даного акту, вказана сума також включала вартість ремонту пошкоджень, які не були завдані транспортному засобу внаслідок ДТП, що є страховим випадком за Договором страхування. Також не враховано знос транспортного засобу.

Окрім того, суд безпідставно задовольнив вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі документально не підтверджені.

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким частково відмовити в задоволенні позовних вимог і відповідно перерахувати судовий збір.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такої, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався лише частково.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом встановлено, що 12 квітня 2013 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, завдавши матеріальної шкоди. Автомобіль марки ВАЗ д.н.з.НОМЕР_3 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» за договором обов»язковогго страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4359391 від 18 грудня 2012 року.

Після настання страхового випадку, відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про страховий випадок страхувальником письмово повідомлено ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», а позивачем подано відповідну заяву.

Згідно з розрахункової квитанції КАЄ №726 від 13.06.2013 року, СПД ФО ОСОБА_6, а також Акту виконаних робіт №9 від 13.06.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 становила 9 510,72 грн., яка була сплачена виконавцю робіт, що підтверджується розрахунковою квитанцією КАЄ №726 від 13.06.2013 року.

Оскільки, автомобіль позивача ОСОБА_2 отримав технічні пошкодження, внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з.НОМЕР_3 що був застрахований за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4359391 від 18 грудня 2012 року в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», вартості шкоди відповідачем не відшкодовано, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» матеріальної шкоди в розмірі 9 510,72 грн., слід задовольнити.

Проте, колегія суддів лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 1 ст. 16, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з:

1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпорядженням майном(майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником(страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АВ/4359391 від 18.12.2012 року транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ д.р.н. НОМЕР_3 на момент ДТП був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування».

Згідно ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 цього ж Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до Протоколу огляду пошкодженого автомобіля від 15 квітня 2013 року, автомобілю позивача, внаслідок ДТП заподіяно технічні ушкодження, а саме, підлягає ремонту внутрішня обшивка багажника та підлягає заміні задня права фара, задній бампер та заднє праве крило автомобіля. У цьому протоколі відсутні застереження чи вказівки про те, що на момент огляду у транспортного засобу присутні пошкодження не пов»язані із ДТП. Даний протокол був погоджений з позивачем, про що свідчить його підпис на протоколі без зазначення жодних зауважень до його змісту ( а.с.5).

В той же час, відповідачем до апеляційної скарги додано світлокопію протоколу огляду транспортного засобу від 15.04.2013 року (а.с.72). У даному ж протоколі вказано, що на транспортному засобі наявні пошкодження, не пов»язані з аварією, а саме «ЛФП задня права частина бамперу». Позивач заперечує свій підпис на цьому протоколі.

За приписами ст.10 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз, надання оригіналів документів. Відповідач не виявив бажання скористатися такими правами, надавши лише копії документів а.с.118-131). Позивач від проведення будь-яких експертиз відмовився.

Окрім того, зважаючи на характер ушкоджень, спричинених автомобілю позивача під час даної ДТП, а також на те, що задній бампер згідно протоколу підлягає заміні, а не ремонту, колегія суддів вважає нелогічними посилання у протоколі на те, що пошкодження лако-фарбового покриття на задній правій частині бампера не пов»язані з такою. У зв»язку з цим недоречними є і посилання в апеляційній скарзі на те, що до вартості ремонту ввійшла і вартість не пов»язаних з даною ДТП пошкоджень - лако-фарбового покриття на задній правій частині бампера.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 в період ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», то страхова компанія 15.03.2013 року визнала дану подію страховим випадком. На підставі розрахунку вартості відновлюваного ремонту № 348/05 від 22 травня 2013 року, вартість такого становить 3670 грн. 73 коп. В даний розрахунок була врахована вартість ремонту пошкоджень, які були завдані належному позивачу транспортному засобу внаслідок ДТП, що є страховим випадком, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу запчастин, які підлягали заміні, без врахування пошкодження лаком-фарбового покриття заднього бампера та за винятком встановленого договором розміру франшизи в сумі 510 грн. 00 коп. (а.с.35).

Відповідно ж до Акту виконання робіт № 9, загальна вартість ремонту автомобіля позивача становить 9510 грн.72 коп. (а.с.8). В даний розрахунок ввійшли вартість робіт, вартість запчастин без врахування коефіцієнта фізичного зносу. Позивач в суді апеляційної інстанції пояснив, що під час ремонту автомобіля замінені буди лише задня права фара та задній бампер, а заднє праве крило було відремонтовано. Це ж підтверджується і вищевказаним актом виконаних робіт.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що оскільки вартість нових запасних частин до автомобіля, які підлягали заміні, а саме бампера, направляючої та ліхтаря складає 2707 грн., то з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, яку визнав відповідач (0,45) і який від цієї суми складає 1218 грн.15 коп., вартість запчастин з врахуванням зносу становить 1488 грн. 85 коп. До вартості інших використаних при ремонті матеріалів, а також до вартості виконаних робіт коефіцієнт фізичного зносу не застосовується. Тому вартість завданого позивачу збитку складає 8292 грн. 00 коп.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. За даним договором така складає 510 грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача 7782 грн. 52 коп.

Що стосується задоволення позовної вимоги в частині стягнення в користь позивача грошових коштів в сумі 4 500,00 грн., на правову допомогу, то судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справ» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до п. 48 вищезазначеної постанови, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи угоду № 93 від 18.11.2013 року, укладену з адвокатом Василишин І.Й. (а.с.13), ордер серії ЛВ № 00092 адвоката Василишина І.Й.( а.с. 14) та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_5 останнього (а.с.15), однак не надано суду жодних документальних підтверджень понесених ним витрат на цю допомогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки судом першої інстанції не виконано всі вимоги цивільного судочинства, неповно з»ясовано обставини справи, на які сторони посилаються як на підстави своїх вимог та заперечень. Висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, лише частково відповідають обставинам справи, що полягає у помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, а саме, 187 грн. 73 коп. (сто вісімдесят сім грн. 73 коп.) судового збору, за подання позову до суду.

Керуючись ст. ст. 88, 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч. 1 п. п. 1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в користь ОСОБА_2 7782 грн. 57 коп. ( сім тисяч сімсот вісімдесят дві грн. 57 коп.) страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме, 187 грн. 73 коп. (сто вісімдесят сім грн. 73 коп.) судового збору за подання позову до суду.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Монастирецький Д.І.

Приколота Т.І.