Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3793/14-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 34 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Галацевич О.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті залиття квартири,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивачі звернулись до суду із даним позовом, вимоги якого уточнили у ході розгляду справи. Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. 07.12.2013 року їх квартиру було затоплено з вини відповідачів, які проживають поверхом вище у квартирі № 16.

Посилаючись на дані обставини, позивачі просили суд стягнути з відповідачів на їх користь 4533,00 грн. на відшкодування майнової шкоди, 10000,00 грн. моральної шкоди, 2214,00 грн. за проведення судової експертизи, 2000,00 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1511,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, по 200,00 грн. - моральної шкоди, по 162,40 грн. судового збору, по 666,67 грн. - витрат на правову допомогу та по 738,00 грн. - витрат, пов'язаних з проведенням експертизи кожному. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 755,50 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, по 100,00 грн. - моральної шкоди, по 81,20 грн. судового збору, по 333,34 грн. - витрат на правову допомогу та по 369,00 грн. - витрат, пов'язаних з проведенням експертизи кожному.

В апеляційній скарзі апелянти просять оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказують, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. У своїх доводах посилаються на те, що суд у порушення норм цивільно-процесуального законодавства належним чином не дослідив та не надав правої оцінки акту про залиття квартири.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією або бездіяльністю, згідно частини першої статті 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач має довести, що йому така шкода завдана.

Відповідно до п.п.18, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями за № 572, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 року, власники квартир, наймачі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходи до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Своєчасно повідомляти власника будинку про виявлені несправності, які порушують нормальну експлуатацію цього будинку.

Таким чином, відповідачі, як власники квартири № 16, зобов'язані утримувати квартиру та технічне обладнання справними.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками квартири № 16 у будинку за вказаною адресою.

ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2010 року є власником 1/3 частини даної квартири, а ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1999 року.

Власником ще 1/3 частини квартири був ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а. с. 98). Після смерті останнього із заявою про прийняття спадщини звернувся лише ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи 07.12.2013 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1.

Цей факт зафіксовано актом складеним 16.12.2013 року комісією «ВЖРЕП № 14», згідно якого залиття вказаної квартири сталося внаслідок прориву внутрішньо квартирної системи центрального опалення.

Висновком експерта № С-001/10/14 від 23.10.2014 року встановлено, що причиною затоплення квартири АДРЕСА_1, як стверджується актом комісії від 16.12.2013 року є прорив внутрішньо квартирної системи ЦО переробленої самостійно без погодження з КП «ВЖРЕП № 14» ЖМР (а. с. 76-90).

Згідно даного висновку вартість ремонтно-будівельних робіт у квартирі позивачів становить 4533,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідачів, що підтверджується належними та допустимими доказами по справі, оскільки протилежного відповідачами суду не доведено. При цьому колегія суддів приймає до уваги, що і в суді апеляційної інстанції відповідачі самого факту залиття квартири позивачів саме з їх квартири не заперечували, доказів на спростування своєї вини не надали.

Крім того, правила ст.1166 ЦК України презюмуються, що в свою чергу вказує на те, що відповідачі стверджуючи, що залиття сталося не з їх вини, не звернувся до ВЖРЕП №14 із заявою про проведення обстеження їх квартири.

Задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд правильно виходив з того, що вина відповідачів доведена, оскільки вони як користувачі несуть відповідальність за майно, в тому числі комунікації, які знаходяться у їх квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції визначив розмір завданих позивачам збитків у 4533,00 грн. та правильно з урахуванням пропорційності до розміру частин належних на праві власності кожному з відповідачів розподілив суму, що підлягає стягненню.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Відтак, суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням та, дотримуючись вимог чинного законодавства, цілком об'єктивно визначив розмір моральної шкоди.

Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд першої інстанції правильно, керуючись вказаними нормами права, стягнув з відповідачів 487,20 грн. судового збору сплаченого позивачами при зверненні до суду з позовною заявою та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з вказаного Акту про залиття квартири позивачів від 16 грудня 2013 року, що трапилось 07 грудня 2013 року, в ньому зазначено: дату його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; описано характер залиття та його причини, а саме, як причину залиття зазначено порив внутрішньої квартирної системи центрального опалення квартири АДРЕСА_1; описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, зокрема стелі спальні та зали, які зазнали впливу води; також викладено висновок щодо вини особи, що вчинила залиття, а саме вказано, що залиття відбулося з вини власників квартири відповідачів (а.с.6).

За таких обставин, доводи апелянтів про те, що Акт про залиття квартири складений з порушенням закону, оскільки комісією було дотримано основних вимог, які викладені в Додатку №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» є безпідставними.

Згідно статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції досліджені обставини справи повно та всебічно, зібраним доказам дана правильна оцінка.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: