АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1069/15 Головуючий 1 інст. - Олійник С.В.
Справа № 431/604/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів : Черкасова В.В.,

Кукліної Н.О.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 11 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17.12.2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено, відновлено втрачене провадження за цивільною справою № 431/604/14-ц, провадження № 2/431/370/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в частині змісту рішення суду, журналів судових засідань та носіїв інформації, на які здійснювався технічний запис судових засідань.

Як встановлено в ході розгляду справи, зі змісту рішення Старобільського районного суду Луганської області від 11.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 на утримання свого сина грошової допомоги не надає, тому вона просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до його повноліття.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 11 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 24.12.2014 року до повноліття дитини, але не менш розміру, встановленого діючим законодавством. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом при ухваленні рішення не був врахований той факт, що у відповідача є мати похилого віку, якою він опікується, а також кредитні зобов'язання, які він на теперішній час вимушений погашати одноособово.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не надано доказів у відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження факту надання добровільної допомоги та сплати аліментів своїй неповнолітній дитині.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 11.08.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 та в свідоцтві про народження його батьком вказаний ОСОБА_2

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 19.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з довідки з місця проживання позивачки, дитина проживає разом з матір'ю.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 181 СК передбачає, що способи виконання батьками обв"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька ( ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Тому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні своєї матері, є працездатним, то в змозі та зобов'язаний утримувати свою дитину. А тому правильні висновки суду про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину в розмірі ? частини заробітку, виходячи з того, що розмір аліментів не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -