Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/78/15-ц Головуючий у 1-й інст. Лесько М. О.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або банк, або кредитор) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2007 року у сумі 7 256,08 грн. В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" подало апеляційну скаргу. Просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що від суми заборгованості, яку просить стягнути банк, віднято суму у розмірі 2 407,27 грн., яка була стягнута Романівським районним судом Житомирської області 22 грудня 2008 року. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. У зв'язку з тим, що відповідач не погасив заборгованість за кредитним договором, він продовжує діяти і продовжують нараховуватися проценти на залишок заборгованості за кредитом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 27 червня 2007 року укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.12,23).

Правочин вчинено у письмовій формі.

Судовим наказом Романівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2008 року (справа №2-н-77/08) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 2 407 грн. 27 коп. (а.с.7).

Із змісту позовної заяви вбачається, що банк просить стягнути заборгованість за вказаним вище кредитним договором у сумі 7 256,08 грн., яка складається із: 2 040,01 грн. (заборгованості за кредитом) + 4 669,22 грн. (заборгованості по процентам за користування кредитом) + 2 132,40 грн. (заборгованості з комісії за користування кредитом) - 2 407,27 грн. (сума, що стягнута судовим наказом) + 500 грн.(штраф - фіксована частина) + 321,72 грн. (штраф - процентна складова) (а.с.5).

Відповідно до роз'яснень, які надані судам у пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601,604-609 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (постанови: від 20 грудня 2010 року у справі №3-57гс10, від 04 липня 2011 року у справі №3-65гс11, від 12 вересня 2011 року у справі №3-73гс11, від 24 жовтня 2011 року у справі №3-89гс11, від 14 листопада 2011 року у справі №3-116гс11, від 23 січня 2012 року у справі №3-142гс11).

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 цього Кодексу.

Згідно ст.96 ЦПК України в редакції, яка діяла на час видачі вище вказаного судового наказу, судовий наказ міг бути виданий, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Таким чином, наявність судового наказу про задоволення вимог позивача, що є особливою формою судового рішення, який не виконаний відповідачем, не припинив правовідносин сторін кредитного договору, не звільнив ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавив банк права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Банк пред'явив позов про стягнення заборгованості, тобто з інших правових підстав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вище викладеним та не потребують додаткового правового обґрунтування.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновки суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції, згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: