АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/4550/2015 головуючий у 1-й інстанції: Пасинок В.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 2 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 грудня 2006 року між АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2740, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 267321 Євро, зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 14 грудня 2021 року. Додатковою угодою № 1 від 4 квітня 2007 року сторони домовилися викласти пп. 1.1.1, 1.1.2, 1.3.1 договору кредиту від 15 грудня 2006 року в новій редакції, за якою максимальний ліміт заборгованості встановлений в сумі 375860 Євро. Крім того, договором від 12 березня 2009 року були внесені зміни до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2740 від 15 грудня 2006 року, відповідно до яких було змінено режим кредитної лінії та встановлено новий графік погашення заборгованості за кредитом, починаючи з 25 березня 2009 року.

Посилаючись на те, що позичальник не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 582650,48 Євро, що за курсом НБУ становить 9373007 грн. 23 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 2 лютого 2015 року позов ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" суму заборгованості за кредитним договором № 10-29/2740 від 15 грудня 2006 року в розмірі 9373007 грн. 23 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" - Гордон О.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 15 грудня 2006 року між АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2740, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 267321 Євро, зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 14 грудня 2021 року.

Додатковою угодою № 1 від 4 квітня 2007 року сторони домовилися викласти пп. 1.1.1, 1.1.2, 1.3.1 договору кредиту від 15 грудня 2006 року в новій редакції, за якою максимальний ліміт заборгованості встановлений в сумі 375860 Євро.

Крім того, договором від 12 березня 2009 року були внесені зміни до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2740 від 15 грудня 2006 року, відповідно до яких було змінено режим кредитної лінії та встановлено новий графік погашення заборгованості за кредитом, починаючи з 25 березня 2009 року.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього станом на 1 липня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 582650,43 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 9373007 грн. 23 коп., яка складається: 327008 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 5260527 грн. 01 коп., - заборгованість по кредиту; 209187,99 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 3365174 грн. 82 коп., - заборгованість за відсотками; 16891,05 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 271723 грн. 72 коп., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 29563,39 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 475581 грн. 68 коп., - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1.1.2 погашення кредиту здійснюється окремими частинами ("траншами") в порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, до 25 числа кожного місяця.

Згідно пп. 2.4, 2.5, 2.6 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в передостанній робочий день поточного місяця за період з передостаннього робочого дня попереднього місяця по день, що передує двом останнім робочим дням поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого дня та послідуючих робочих днів місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, на фактичну заборгованість за кредитом, проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом в період з розрахунку факт/360.

За умовами пп. 3.3.6 та 3.3.8 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти в розмірі, передбаченому п. 1.1.1 цього договору та комісію в розмірах та порядку, визначеному пп. 2.6, 2.8 цього договору; здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п. 1.1.1 цього договору, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діяв у попередньому періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом, визначений в п. 1.1.1 цього договору.

У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пп. 1.1, 2.9.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період (п. 4.2 кредитного договору).

Крім того, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пп. 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції і штраф, пеню).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовгна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності взнається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Судом першої інстанції було установлено, що у травні 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" звертався до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, під час розгляду якої відповідачем визнано наявність заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2740 від 15 грудня 2006 року, що свідчить про переривання строку позовної давності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України (а. с. 37 - 40).

Установивши, що відповідач не виконав належним чином умови взятих на себе зобов'язань, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на стягнення вказаних коштів з боржника й обґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 2 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: