УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 2008 року.

14 травня 2013 року між сторонами було укладено договір оренди квартири, згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе обов'язки проживати в квартирі особисто, утримувати квартиру в належному санітарно-технічному стані, не передавати квартиру третім особам, відшкодувати збитки, що виникли з вини орендаря та інше.

З травня 2013 року відповідачка фактично до квартири не вселялася, не сплачувала орендну плату та комунальні послуги та використовувала квартиру для суборенди (передавала квартиру третім особам) подобово та погодинно.

Квартиру фактично було зруйновано, пошкоджені меблі, сантехнічні прилади та обладнання, стіни, стелю та інше, що зазначено в звіті оцінки збитків, завданих власнику квартири внаслідок пошкодження «Центру експертної оцінки майна» від 11 березня 2014 року № 39/14.

У результаті неправомірних дій відповідачки їй було завдано збитків на 62 686 грн.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь майнову шкоду за пошкодження квартири в розмірі 62 686 грн, вартість робіт з оцінки збитків у розмірі 800 грн, заборгованість зі сплати орендної плати з 14 червня 2013 року до 14 лютого 2014 року в розмірі 36 тис. грн, заборгованість зі сплати комунальних послуг в розмірі 2 тис. грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 36 тис. грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В інших частинах позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в частині відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду змінити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про стягнення з неї заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 36 тис. грн.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідачкою не надано належних доказів про сплату нею суми орендної плати за період з 14 червня 2013 року до 14 лютого 2014 року в розмірі 36 тис. грн.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції, однак не погодився з висновками суду щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції помилково керувався ст. 1167 ЦК України, яка може бути застосована лише до деліктних правовідносин.

У даному випадку взаємовідносини між сторонами врегульовані договором оренди, умови якого не передбачають можливості відшкодування моральної шкоди у разі порушення сторонами умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

О.В. Кафідова