Справа №705/2310/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

при секретарі Обуховській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10023/0349 1-а типу філії - Черкаського обласного відділення АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про те, що 27 травня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 14186, згідно якого банк надав ОСОБА_2 споживчий кредит в сумі 300000 гривень.

01 червня 2010 року між ним та ПАТ «Державний ощадний Банк» було укладено іпотечний договір № 14186, згідно якого для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 він передав банку в іпотеку земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що вказаний договір не відповідає вимогам законодавства України та має визнаватися недійсним, виходячи із наступного.

Банком, при укладенні договорів було виконано вимоги лише Розділу 2 Правил щодо надання позичальнику попередньої інформації про умови кредитування, а також те, що при цьому він ще й навмисно приховав від останнього реальну відсоткову ставку кредиту.

Таким чином, вчинені банком дії щодо попереднього ознайомлення позичальника з умовами кредитування, в тому числі щодо орієнтованої вартості кредиту: не є виконанням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту щодо істотних умов та змісту кредитного договору; не скасовують недоліки спірного договору, а саме відсутність у ньому таких істотних умов, як детального розпису сукупної вартості кредиту та абсолютного значення подорожчання кредиту у формі передбаченій Правилами; не роблять спірний договір таким, що відповідає вимогам закону.

Отже, кредитний договір, який є основним зобов'язанням за спірним іпотечним договором є неукладеним і, відповідно зобов'язання із цього договору не виникають.

У цьому випадку основним зобов'язанням за спірним договором іпотеки був кредитний договір № 14186 від 27 травня 2010 року, який є неукладеним (таким, що не відбувся). Тобто, основне зобов'язання у спірного іпотечного договору відсутнє та ніколи не існувало.

При укладенні спірного іпотечного договору були порушені вимоги ч. 4, 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», оскільки основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою на момент укладення спірного договору не існувало і зараз не існує.

Просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 14186 від 01 червня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» та посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2-2401.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну підстав позову, у якій зазначив про те, що у оскаржуваному договорі іпотеки, в розділі «Терміни та їх тлумачення» є визначення основного зобов'язання, за яке він поручився передачею свого майна в іпотеку, а саме: «Кредитний договір» - кредитний договір № 14186 від 26 травня 2010 року, укладений між іпотеко держателем та боржником, а також усі додаткові договори, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладені після його укладення.

Договір іпотеки укладався з метою забезпечення виконання, які випливають з договору № 14186 від 26 травні 2010 року.

Оскільки відповідачі не можуть підтвердити факт видачі банком та отримання боржником коштів по кредитному договору № 14186 від 26 травня 2010 року та/чи будь-якого іншого виконання чи невиконання сторонами кредитного договору № 14186 від 26 травня 2010 року, зобов'язань по цьому кредитному договору, як і не можуть надати суду оригіналу цього кредитного договору, вважає, що кредитний договір № 14186 від 26 травня 2010 року неукладеним, а іпотечний договір № 14186 від 01 червня 2010 року недійсним.

Будь-яких кредитних договорів між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 26 травня 2010 року не укладалося, тому без дотримання письмової форми таке зобов'язання не могло виникнути, а неіснуюче зобов'язання не могло бути забезпечено іпотекою, так як це суперечить прямому припису закону, а саме ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку».

Враховуючи те, що кредитний договір, який є основним зобов'язанням за спірним іпотечним договором є недійсним (нікчемним) в силу прямого припису закону, а саме - недодержання письмової форми (ч. 2 ст. 1055 ЦК України), то і, відповідно, похідне від нього зобов'язання - іпотечний договір № 14186 від 01 червня 2010 року, є недійсним.

Враховуючи те, що на першій сторінці договору іпотеки зазначено неіснуюче основне зобов'язання, а саме кредитний договір № 14186 від 26 травня 2010 року, по якому ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитні кошти ОСОБА_2 не надавалися, договір іпотеки прямо суперечить закону, а тому є недійсним.

Просить визнати недійсним іпотечний договір № 14186 від 01 червня 2010 року, укладений між ним, ОСОБА_1, та АТ «Державний ощадний банк України» і посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І., зареєстрований у реєстрі за № 2-2401.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги та пояснив, що його довіритель дійсно укладав договір іпотеки в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного 26 травня 2010 року, ознайомившись із його умовами. Але в подальшому стало відомо про те, що банк змінив умови кредитного договору, тобто фактично договір іпотеки забезпечує неіснуюче зобов'язання. На його думку, у разі виникнення помилки у кредитному договорі, банком мали б бути викликані учасники договору та внесені відповідні зміни. Вважає, що договір кредиту фактично не існує, у договорі нотаріус не вносив змін, доповнень чи виправлень, а тому договір іпотеки є нікчемним. Позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки при укладенні оскаржуваного договору були порушені його права. Просить суд позов задоволити.

Представники відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» Чекман С.О. та Полова Н.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що позивач намагається довести той факт, що основним зобов'язанням по договору іпотеки є зобов'язання по кредитному договору від 26 травня 2010 року, але апеляційним судом за скаргою Омельчук до ОСОБА_1 про звернення стягнення детально з'ясовано всі обставини справи та визнано недійним, оскільки нотаріус Кравчук Т.І. визнала, що нею допущено помилку, на основі цього було прийнято рішення, яке вступило в законну силу та виконується, тому позов є безпідставним, а посилання позивача в підтвердження позовних вимог надуманим. Просять суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що згідно укладеного 26 травня 2010 року кредитного договору кошти не отримувала. Про зміну умов договору не була повідомлена ні письмово, ні в усному порядку. Не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом достовірно встановлено, що між відповідачами ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, у забезпечення якого між ПАТ «Державний ощадний банк України» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, згідно якого останнім передано в іпотеки житловий будинок по вулиці Павлова, 59 м. Умані Черкаської області та земельну ділянку, на якій він розташований. Через невиконання умов кредитного договору боржниками, ПАТ «Державний ощадний банк України» вимушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2013 року у задоволенні позову було відмовлено.

Вказане рішення було оскаржене до апеляційного суду Черкаської області і, 16 травня 2013 року апеляційним судом Черкаської області винесено рішення, яким скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, а рішення Уманського міськрайонного суду від 14 березня 2013 року скасовано. В ході розгляду апеляційним судом вищевказаної скарги було встановлено, що державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. при реєстрації договорів було допущено описку, а саме замість дати укладення 27 травня 2010 року, помилково вказано дату 26 травня 2010 року. Також під час цього ж судового слідства ОСОБА_2 підтвердила, що отримала кошти в сумі 300000 гривень по кредитному договору № 14186 від 27 травня 2010 року, а договір № 14186 від 26 травня 2010 року не укладала.

За вказаних обставин, суд вважає, що посилання позивача на нікчемність кредитного договору є безпідставним, оскільки питання наявності технічної описки при реєстрації кредитного договору та договору іпотеки підтверджено в судовому порядку, відповідач ОСОБА_2 при розгляді апеляційним судом підтвердила, що отримала готівку при укладенні кредитного договору, а тому вимога зазначеного договору були виконані позичальником.

На думку суду, позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження позову, тому позов є необґрунтованим і у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 215, 216 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль