Справа № 473/5442/14-ц
УХВАЛА

"20" лютого 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 25 червня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є позивач) та ФОП ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 010/01-04/08-384, відповідно до якого банк надав останній, як позичальнику, на проведення ремонту в нежитловій будівлі, придбання меблів та побутової техніки кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом в 68 042 долари США на строк до 18 червня 2018 року, а остання зобов'язалася вчасно повернути кредитні кошти шляхом щомісячного повернення частини кредиту згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15,5 % річних від суми залишку заборгованості.

Наслідками порушення його умов в частині прострочення позичальником виконання будь-яких передбачених договором грошових зобов'язань є обов'язок останньої сплачувати банку неустойку - пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.

Додатковою угодою від 31 грудня 2008 року до кредитного договору внесено зміни шляхом узгодження нового графіку повернення кредиту та сплати процентів.

Крім цього в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору 28 червня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки за яким остання передала позивачу в іпотеку належну їй на праві власності нежитлову будівлю - банно-пральний комплекс, розташований в с. Прибужани Вознесенського району по вул. Одеській, 49, заставною вартістю за домовленістю сторін 1 030 552 грн.

В подальшому сторони кредитного договору неодноразово проводили реструктуризацію заборгованості.

Зокрема договором від 01 березня 2010 року збільшена фактична заборгованість на суму прострочених процентів, позичальнику надано кредитні канікули щодо повернення кредиту та сплати процентів строком на 6 місяців з розщепленням майбутніх процентів на рівні 50 % від розміру нарахованих з включенням відстрочених процентів до розміру заборгованості по кредиту.

Договором від 01 листопада 2010 року позичальнику зменшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 8,25 % річних з умовою щорічного перегляду ставки. Надано відстрочку по оплаті основної суми кредиту на 12 місяців з розбивкою платежу на строк реструктуризації в розмірі 100 доларів США. Зменшено строк дії кредитного договору до 17 червня 2018 року. Здійснено капіталізацію прострочених процентів за жовтень 2010 року.

Договором від 01 квітня 2011 року позичальнику зменшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 8,31 % річних на період дії реструктуризації. Змінено стандартний, встановлений графіком, платіж по тілу кредиту на строк до квітня 2012 року.

Договором від 01 травня 2012 року позичальнику встановлено кредитні канікули по сплаті тіла кредиту за травень - червень 2012 року. З липня 2012 року змінено встановлений платіж по тілу кредиту строком на 10 місяців. З травня 2012 року зменшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 8,31 % річних строком на 12 місяців.

Договором від 01 березня 2013 року позичальнику змінено встановлений платіж по тілу кредиту строком на 12 місяців. Зменшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 8,31 % річних за період з січня 2013 року по квітень 2014 року.

Проте позичальник як умови кредитного договору, так і умови договорів реструктуризації належним чином не виконувала в зв'язку з чим станом на 18 листопада 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме:

· заборгованість за тілом кредиту - 58 407,96 доларів США;

· заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 523,92 долари США;

· нарахована пеня за порушення умов договору - 1 359,02 доларів США.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження"..

В судовому засіданні, після встановлення ряду обставин та дослідження доказів, суд поставив на вирішення сторін питання щодо необхідності закриття провадження по справі в зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти закриття провадження по справі заперечував, вважаючи спір між сторонами цивільно-правовим.

Відповідачка ОСОБА_3 (третя особа ФОП ОСОБА_3.) в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25 червня 2008 року ОСОБА_3 в якості фізичної особи-підприємця уклала з ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є позивач) кредитний договір № 010/01-04/08-384 в який в подальшому внесені зміни.

Крім цього в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору 28 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, що також діяла в статусі фізичної особи - підприємця, було укладено договір іпотеки за яким остання передала позивачу в іпотеку нежитлову будівлю - банно-пральний комплекс, розташований в с. Прибужани Вознесенського району по вул. Одеській, 49, заставною вартістю за домовленістю сторін 1 030 552 грн.

З копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна з відстрочкою платежу від 03 липня 2007 року, реєстр. №497 вбачається, що вказана нежитлова будівля, а саме переданий в іпотеку банно-пральний комплекс був придбаний приватним підприємцем ОСОБА_3

Звертаючись в порядку цивільного судочинства до Вознесенського міськрайонного суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк вказував на те, що спірне майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3, як фізичною особою, що вказує на ознаки цивільно-правового спору.

Проте останнім не прийнято до уваги, що набувачем спірного комплексу є приватний підприємець, в цьому ж статусі ОСОБА_3 за укладеним з банком іпотечним договором передала вказане майно в іпотеку банку.

Та обставина, що за укладеним договором купівлі-продажу право власності на комплекс будівель було зареєстроване за ОСОБА_3, як фізичною особою, не змінює статус придбаного майна, оскільки:

· діюча на час реєстрації інструкція, яка регулювала порядок реєстрації речових прав щодо нерухомого майна не передбачала можливості окремої реєстрації права власності за приватним підприємцем, як набувачем майна (було дві категорії осіб - фізична особа (до яких, до речі, відносилися фізична особа - громадянин та фізична особа - підприємець) та юридична особа);

· з положень, що містяться в главах 13, 14 ГК України, главі 5 ЦК України вбачається, що фізична особа-підприємець є власником всього майна, набутого ним в якості суб'єкта господарювання та відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, в тому числі особистим і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яке належатиме їй при поділі цього майна;

· на час розгляду справи ОСОБА_3 не припинила підприємницької діяльності та залишається в статусі підприємця.

Вказане, з врахуванням положень ст. 12 ГПК України, свідчить про те, що між сторонами фактично виник господарсько-правовий спір, а тому справа не підвідомча суду цивільної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином провадження в справі підлягає закриттю з поверненням позивачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплаченого ним судового збору в розмірі 3 654 грн.

Керуючись ст.ст. 205, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повернути Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції (54030, Миколаїв, вул. Артилерійська, 19-А, р/р 290931612, МФО 326182, ) судовий збір, внесений банком на користь державного бюджету Вознесенського району (банк ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 22030001, код отримувача 38037770, , р/р 0113) в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні за платіжним дорученням №358652 від 20 листопада 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участь в розгляді справи - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.В.Вуїв