ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/51/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

19 червня 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

1)
головуючого - судді Панаід І.В.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, про стягнення боргу, за договором позики № 01/11-13 від 01.11.2013 р., в якому просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргу87150,00 грн., у звязку з невиконанням обовязків за договором позики, а також інфляційне збільшення суми заборгованості за час прострочення виконання зобовязань, 3% річних, 5% відповідно до п. 1.1. договору позики, вартість правової допомоги та судовий збір, а з відповідача ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 500, 00 грн. відповідно до обсягу його відповідальності за договором поруки.

В ході розгляду справи, за заявою позивача, ухвалою суду від 23.03.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_4 суми боргу, інфляційного збільшення суми заборгованості за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, пені в розмірі пять відсотків відповідно до п.1.1. Договору позики від 01 листопада 2013 р., вартості правової допомоги та сплаченого судового збору, були залишені без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 01.11.2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики на суму 87150,00 грн. Строк надання позики становив 1 місяць до 01.12.2013 року.

Також в забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 були укладені договори поруки.

Сума боргу ОСОБА_2 не повернута. В звязку з чим, Позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Позивач, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення та просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу судових повісток про виклик (а.с. 43,54,78,79,84-85, 99).

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без його участі (а.с.42).

Зі згоди Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 01/11-13, за яким ОСОБА_1 в порядку і на умовах визначених договором надав ОСОБА_2 відсоткову позику у сумі 87150,00 (вісімдесят сім тисяч сто пятдесят гривень) під 5% у місяць, а ОСОБА_2 зобовязався повернути позику у визначений відповідно до п.2.1 договору строк, а саме 01.12.2013 року (а.с. 9).

З метою забезпечення повернення отриманої ОСОБА_2 позики, 01.11.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 01/11-13, за яким поручитель ОСОБА_4 зобовязався відповідати перед ОСОБА_1 за виконання всіх зобовязань ОСОБА_2, що виникли з договору позики № 01/11-13 (а.с. 10-11).

Відповідно до п.3.1. вищезазначеного Договору позики ОСОБА_4 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед ОСОБА_1 за належне виконання ОСОБА_2 забезпеченого зобовязання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобовязання, зазначеного в п. 4.1. Договору.

Крім цього, в забезпечення повернення отриманої ОСОБА_2 позики 01.11.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений другий договір поруки, за яким ОСОБА_3 поручився перед ОСОБА_1 за виконнаня ОСОБА_2 свого зобовязання за договором позики (а.с.12). Відповідно до п.2.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконная зобовязання ОСОБА_2, згідно основного договору у сумі, що дорівнює 500,00 грн. Поручитель не несе відповідальності за відшкодування кредитору збитків за сплату неустойки.

Надання позивачем ОСОБА_2 позики у сумі 87150,00 гривень, підтверджується розпискою про отримання позики від 01.11.2013 р. (а.с.92).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до договору поруки, ОСОБА_3 відповідає перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 зобовязання в сумі 500,00 грн., отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими.

З розписки про надання позики, вбачається, що ОСОБА_2 05.12.2013 р. повернув ОСОБА_1 частину боргу у сумі 4180,00 грн. Отже сума неповернутої позики складає 82970,00 грн.

Що стосується стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 3 % річних від простроченої суми, то виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України, якими встановлений обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, та враховуючи, що договором позики № 01/11-13 від 01.11.2013 р встановлена відсоткова ставка у розмірі 5% у місяць, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до договору позики ОСОБА_2 повинен сплатити на користь ОСОБА_1 - 5% відповідно до п. 1.1 договору позики, що складає 50180, 25 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості за весь час прострочення складатиме - 18119,62 грн.

Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки це відповідає положенням статей 79, 84, 88 ЦПК України і підтверджується ордером на надання правової допомоги (а.с.18), наданою позивачем квитанцією (а.с.16), договором про надання правової допомоги та актом до договору від 08.12.2014 р. (а.с.13-15). За таких обставин, суд визнає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь 4500,00 грн. вартості правової допомоги.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в зв'язку з чим суд стягує суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1512,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 533, 536, 553, 554, ч.1 ст. 625, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 60, 169, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, суму боргу в розмірі 500 (пятсот) гривень, відповідно до обсягу його відповідальності за договором поруки.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, суму боргу в розмірі 82970,00 грн. (вісімдесят дві тисячі девятсот сімдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інфляційне збільшення суми заборгованості за весь час прострочення у розмірі 18119,62 грн. (вісімнадцять тисяч сто девятнадцять грн. 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 5 відсотків відповідно до п. 1.1 договору позики від 01 листопада 2013 року у сумі 50180,25 грн .(пятдесят тисяч сто вісімдесят грн. 25 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вартість правової допомоги у розмірі 4500,00 (чотири тисячі пятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, сплачений судовий збір в розмірі 1512,70 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -