Справа № 742/91/15-ц Провадження № 22-ц/795/477/2015 Головуючий у I інстанції -Рябота В. І. Доповідач - Позігун М. І.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: представника апелянта - Рожка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2015 року провадження у справі за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить скасувати зазначену ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Незаконність судового рішення апелянт обгрунтовує невідповідністю висновку суду щодо наявності підстав для закриття провадження у справі фактичним обставинам справи, оскільки судом порушено норми процесуального права. Апелянт посилається, що кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами, що не допускають правонаступництва, оскільки здійснення цього права не пов'язане з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах. У випадку відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов'язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна, а не смертю боржника, як встановив суд. За доводами апелянта, суд не з'ясував усіх обставин, що мають процесуальне значення для прийняття рішення про закриття провадження в справі та дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини правонаступництва не допускають.

Заслухавши доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви позичальника №CNXRRX05781371 від 09 липня 2008 року ОСОБА_2 отримав в ПАТ КБ „ПриватБанк" кредит у сумі 1404 грн. на строк 12 місяців з 09.07.2008р. по 09.07.2009р. включно на придбання товару зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

31 грудня 2014 року (згідно поштового конверту) ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 14 781,29 грн. і ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 09 січня 2015 року було відкрито провадження у даній справі.

Проте, на запит суду про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача від Прилуцького МС УДМС України в Чернігівській області надійшла відповідь, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.30).

Для підтвердження інформації щодо смерті відповідача апеляційним судом Чернігівської області 13 лютого 2015 року було направлено запит до відділу реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції.

Відповідно до копії актового запису про смерть №48 від 19 січня 2012 року, наданого на запит апеляційного суду, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті фізичної особи припиняється її цивільна правоздатність, а відповідно припиняється і цивільна процесуальна дієздатність.

Проте, в зв'язку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах має місце перехід обов'язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред'явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов'язки останніх.

Так, статтею 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Крім того, виходячи з аналізу ст. 37 ЦПК України передумовою процесуального правонаступництва є перехід суб'єктивного права від однієї особи до іншої в матеріальному праві, а одним із суб'єктів такої заміни у матеріальному праві має бути особа, яка за життя була стороною або третьою особою в цивільному процесі, оскільки до правонаступника переходять всі процесуальні права та обов'язки правопопередника.

За таких обставин, виходячи з характеру спірних правовідносин, оскільки позов пред'явлено до боржника після його смерті, то за життя боржник не набув процесуальних прав і обов'язків, в зв'язку з чим такі не набуті за життя процесуальні права і обов'язки не могли перейти до інших осіб, що випливає також і з положень статей 1218, 1219 ЦК України, оскільки нормами цивільного права передбачено в таких випадках право кредитора на пред'явлення вимоги саме в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов'язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З врахуванням викладеного, оскільки судом провадження у справі було відкрито за відсутності правових підстав, то встановивши зазначені обставини, суд обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

При цьому апеляційний суд вважає, що посилання суду в обґрунтування підстав для закриття провадження у справі на п.6 ч.1 ст. 205 не призвело до неправильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного. Цивільним процесуальним кодексом України прямо не передбачено такої підстави для відмови у відкритті провадження чи закриття провадження у справі як звернення з позовом до особи, яка не була стороною у справі та яка померла до подання до суду позовної заяви.

Проте, згідно п.6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, якою регулюються подібні за змістом відносини щодо правових процесуальних наслідків у справі у випадку смерті фізичної особи та відсутності правонаступництва, під яким розуміється правонаступництво не лише в матеріальному, а і в процесуальному праві.

Відповідно ж до положень ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини.

За викладених обставин, виходячи з характеру спірних правовідносин та відсутності прямої норми щодо підстав закриття провадження у справі у разі пред'явлення позову після смерті фізичної особи, яка за життя не набула процесуальних прав і обов'язків, в зв'язку з чим такі не набуті права не можуть переходити до правонаступників; встановленого законом порядку пред'явлення кредитором вимог безпосередньо до спадкоємців боржника, то з врахуванням положень ч. 8 ст. 8 ЦПК України посилання суду в обґрунтування підстав для закриття провадження у справі на п.6 ч.1 ст. 205 а не на п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, за відсутності в суду повноважень для продовження розгляду справи в порядку визначеному позивачем, не призвело до неправильного вирішення питання.

За викладених обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду, яка судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: