Провадження № 2/161/355/15
У Х В А Л А

22 січня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі - Сидоренко О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

встановив:

ОСОБА_4 19.08.2014р. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів за недійсними правочинами.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2010року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1 Згідно п.4 вказаного договору між продавцем та покупцем було досягнуто домовленості, що продаж даного будинку здійснюється за 200772грн. За домовленістю сторін встановлено порядок розрахунків зі сплати ціни за житловий будинок - 160000грн. сплачені покупцем продавцю під час оформлення цього договору. Продавець сплату залишку ціни житлового будинку - 40772 грн. здійснює до 01 травня 2011 року. На виконання вимог вказаного договору, 12 жовтня 2010 року, тобто в день укладення договору ОСОБА_5 було передано 160000грн. Решту коштів в розмірі 40772грн. ОСОБА_5 передано вже після укладення договору. Після повної сплати продавцю коштів, 08.06.2011року комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за нею було зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. 17 червня 2012 року між нею ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Як вбачається із змісту вказаного договору купівлі-продажу, зокрема, в п.п. 2.1, 2.2 договору вказано, що купівля-продаж зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами, сторонами за договором здійснюється 212162грн. Однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2014р. у справі № 161/13929/13-ц, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17.06.2014 року, задоволено частково позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та витребування майна: визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 12 жовтня 2010 року укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1 за реєстровим номером 4170, витребувано із володіння ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 шляхом передачі зазначеного майна у володіння ОСОБА_7 та ОСОБА_5. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що оскільки будинок, який був предметом вказаних договорів, був набутий ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в період шлюбу, а згоди остання на укладення 12 жовтня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудам не надавала та в період з 12.11.2007р. до 28.08.2011p. перебувала за межами України і жодної нотаріальної згоди на відчуження майна не підписувала, тому договір купівлі-продажу житлового будинку від 12 жовтня 2010 року ,укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1 за реєстровим номером 4170 є недійсним, а житловий будинок підлягає витребуванню від ОСОБА_6, як добросовісного набувача в порядку п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України. Крім того, висновком судової почеркознавчої експертизи №4018 від 08.01.2014 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, підтверджено, що підпис в заяві про згоду на продаж будинку вчинено не ОСОБА_7. На даний час, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2014р. у вказаній справі, набрало законної сили.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 200772 грн., сплачених ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 12 жовтня 2010року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений

приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №4170.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про витребування від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_1 оригіналу заяви ОСОБА_5.

Від приватного нотаріуса ОСОБА_8 надійшла заява, в якій зазначено, що вищевказана заява, після отримання коштів ОСОБА_5, передавалась ОСОБА_4 і є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.10.2010р. за реєстровим №4170. Оскільки ОСОБА_4, відчужила вказаний будинок, тому заява від 01.05.2011р. про розрахунок, має залишитись у нотаріуса, який посвідчував договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Тому для витребування вказаної заяви слід звернутись до нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати ці докази.

Керуючись ст. ст. 133, 137 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Витребувати у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 (АДРЕСА_2) , оригінал заяви ОСОБА_5 про отримання 01 травня 2011 року від ОСОБА_4 коштів в сумі 40772 гривні, як остаточний розрахунок за проданий житловий будинок, АДРЕСА_1.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта