Справа №490/9208/13-ц 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження №22-ц/784/1187/15 Суддя по 1 інстанції - Батченко О.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

26 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Кудрі В.М.,

за участю представника позивача - Банку - Курника В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2014 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 17 червня 2008 року між акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк», укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 990 000 доларів США під 12,5 % річних строком до 15 червня 2018 року.

У подальшому з ОСОБА_4 укладено угоди про внесення змін до кредитного договору, зокрема, 18 березня 2010 року, 23 травня 2011 року та 26 грудня 2011 року, якими змінювався розмір процентної ставки та надавалась розстрочка сплати прострочених платежів згідно нових графіків.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виступили поручителями за даним кредитним зобов'язанням, уклавши окремі договори поруки, якими зобов'язалися нести солідарну відповідальність з позичальником.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитного зобов'язання, 16 серпня 2012 року поручителям, як і позичальнику, була направлена письмова вимога про дострокове погашення кредитної заборгованості, яка залишена ними без задоволення.

Позивач вказував, що з вересня 2012 року позичальник взагалі не вносить платежі на погашення кредиту, а платежі на погашення відсотків, починаючи з квітня 2013 року вносила лише частково.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку всю заборгованість достроково, яка утворилася станом 26 липня 2013 року в розмірі 901 614,45 доларів США та пеню в сумі 373 268,17 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2014 року задоволена заява Банку про залишення без розгляду його позовних вимог до ОСОБА_5

Заочним рішенням того ж суду від 2 вересня 2014 року позовні вимоги Банку до інших відповідачів задоволено частково. Стягнуто на користь Банку солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 901 614,45 доларів США заборгованості за кредитним договором, із яких: 871 117,51 дол. США - заборгованість за кредитом, 30 496,94 дол. США - заборгованість по процентам, а також 50 000 грн. пені. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та припинення поруки, просив рішення суду повністю скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 червня 2008 року між акціонерним банком «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4 17 червня 2008 року укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 990 000 доларів США під 12,5 % річних строком до 15 червня 2018 року на споживчі цілі (а.с. 5-11).

Позичальник зобов'язалася щомісячно погашати суму кредиту та відсотків відповідно до графіка погашення кредиту.

Із статутних документів позивача вбачається, що правонаступником акціонерного товариства «Факторіал Банк» з 2 червня 2009 року стало публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк», а з 7 червня 2012 року правонаступником останнього є публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі -Банк) (а.с. 74-79).

У подальшому між публічним акціонерним товариством «СЕБ Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 укладено угоди про внесення змін до кредитного договору. Зокрема, 18 березня 2010 року, 23 травня 2011 року та 26 грудня 2011 року, якими змінювався розмір процентної ставки (в тому числі й її збільшення) та надавалась розстрочка щодо сплати прострочених платежів згідно нових графіків погашення.

Умовами кредитного договору передбачено, що він діє до повного погашення заборгованості (п.4.3 договору), кінцевий строк повернення кредиту - 15 червня 2018 року включно (п.1.1.1 договору).

Крім того, кредитним договором визначено, що у разі неналежного виконання кредитного зобов'язання, зокрема, порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів в порядку, що визначений Графіком погашення кредиту, Банк має право на дострокове стягнення усієї кредитної заборгованості (п.4.3 кредитного договору).

В порядку забезпечення вказаного кредитного зобов'язання 17 травня 2011 року між Банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за яким поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність з позичальником за вказаним кредитним договором в повному обсязі, у тому числі, надав згоду на зміни до кредитного договору, які призводять до збільшення обсягу боргового зобов'язання та відповідальності поручителя, про що зазначено у пункті 2.3 договору поруки (а.с.29-30).

З урахуванням внесених змін до кредитного договору між Банком та ОСОБА_3 також укладались окремі додаткові угоди до договорів поруки від 23 травня 2011 року та 26 грудня 2011 року, відповідно до яких, поручитель підтверджував, що надає згоду на будь - які нові зміни умов кредитного договору з моменту їх внесення до кредитного договору, а також на збільшення обсягу відповідальності у зв'язку з такими змінами (а.с. 31- 32).

Договором поруки передбачено, що він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргового зобов'язання у повному обсязі ( пункти 4.1-4.2 договору поруки).

Крім того, у пункті 3.2 договору поруки сторони зазначили, що поручитель зобов'язується, у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором. Погашення здійснюється поручителем протягом 7-ми (семи) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитного зобов'язання, 16 серпня 2012 року Банк направив позичальнику письмову вимогу про повне погашення усієї кредитної заборгованості у тридцятиденний строк, яка утворилася станом на 15 серпня 2012 року у розмірі 891 620,24 дол. США, із яких: тіло кредиту 879 326,25 дол., а проценти 12 293,99 дол., а також і пені у розмірі 240 382,14 грн. (а.с. 70).

Аналогічна вимога в цей же день була направлена Банком і поручителю (а.с. 72).

В серпні 2013 року Банк звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості яка, за його розрахунком, станом на 26 липня 2013 року становить 901 614,45 доларів США, із яких: 871 117,51 дол. США - заборгованість за кредитом (тіло) і 30 496,94 дол. США - заборгованість по процентам, а також пеня в сумі 373 268,17 грн. (а.с. 34-69).

Таким чином, Банк відповідно до положень ст. 1050 ЦК України та п. 4.3 основного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Матеріали справи не містять доказів про звернення Банку до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який було змінено ним відповідно до умов основного договору.

Згідно положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постановах Верхового суду України у справі № 6-106цс/14 від 24 вересня 2014 року, у справі № 6-125/14 від 17 вересня 2014 року, які є обов'язковими для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Враховуючи викладене, умови кредитного договору та договору поруки, пред'явлення Банком вимоги до поручителя у серпні 2013 року, тоді як строк дострокового повернення усієї кредитної заборгованості настав у вересні 2012 року, свідчить про пропуск шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Отже, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_3 є припиненою.

При цьому, посилання представника Банку на те, що після прийняття рішення про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитним договором та направлення такої вимоги позичальниці, вона здійснювала платежі до 30 серпня 2013 року, у тому числі й на погашення простроченої заборгованості, свідчить про те, що порука не припинена, є необґрунтованими.

Виходячи із правового змісту, строк поруки належить до преклюзивних строків і не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може, а тому часткове погашення заборгованості позичальником не продовжує (не перериває) строк поруки.

За такого, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, якими врегульовано питання припинення поруки, стягуючи заборгованість солідарно з позичальника та поручителя, порука якого є припиненою.

Враховуючи викладене, заочне рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку допоручителя ОСОБА_3

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2014 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: