Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого одноособово судді Діденко С.О.

при секретарі Сухіна О.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, по заяві ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного мешкання подружжя,

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, посилаючись на те, що 22 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110308» держ.номер НОМЕР_4, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Внаслідок трагічної загибелі дружини ОСОБА_4, у чоловіка потерпілої ОСОБА_1, позивача по справі на утриманні залишився їх сумісний син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року, відповідач ОСОБА_3 було засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, у відповідності до ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування основного покарання на два роки.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_3 у частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, матеріали провадження у цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті, вирок залишити без змін.

В судовому засіданні допитаний позивач ОСОБА_1 пояснив, що позовні вимоги, які були заявлені під час розгляду кримінального провадження уточнив, уточнені позовні вимоги підтримує. Просить відшкодувати з відповідача ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, шкоду в вигляді щомісячних платежів на користь неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно з моменту смерті матері ОСОБА_4 та досягнення повноліття, в розмірі 1618 грн., посилаючись на те, померла мала дитину, відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України.

Йому, як чоловіку померлої ОСОБА_4, заподіяно моральну шкоду, яку він просить стягнути з відповідача ОСОБА_3, відповідно до ст. 1168 ЦК України. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із смертю його дружини, внаслідок ДТП, яке сталося з вини відповідач ОСОБА_3, який визнаний винним у скоєнні ДТП, яке сталося 22 листопада 2013 року, потерпілою якого була дружина позивача ОСОБА_4, і яка померла від отриманих тілесних ушкоджень у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_7. Їх дитина залишилась без матері, у позивача змінився спосіб життя, і він відчуває душевні страждання внаслідок втрати близької йому людини. В обґрунтування розміру моральної шкоди, позивач пояснив, що йому тяжко одному виховувати дитину, син постійно згадує про матір, весь тягар по вихованню та утриманню ліг на позивача, тому оцінює моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Також він просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» в межах ліміту 100 000 грн., враховуючи що він отримав він компанії 24305 грн., суму 75695 грн. на користь неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Поліса №АС/3059473 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 02 липня 2013 року до 01 липня 2014 року.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є:

· шкода, пов'язана з лікування потерпілого;

· шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

· шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

· моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

· шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Позивач позовні вимоги (уточнені)(арк.справи 92-94) просить задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі угоди (арк.справи 101), позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, вважає, що вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, рішення просить суд винести на розсуд суду.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» в судове засідання не з'явився, повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву та клопотання в порядку ст. 27 ЦПК України (арк.справи 106, 109) про слухання справи в його відсутність, направивши по місцю знаходження відповідача копію рішення суду для відома.

Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, та керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність представника ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний».

Відповідно до клопотання ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (арк.справи 106-107) в порядку ст. 27 ЦПК України, позовні вимоги щодо стягнення на користь малолітньої дитини ОСОБА_6 Володимировача, 2009 року народження, виплати в сумі 75695 грн., страхова компанія визнає, вважає, що вони обґрунтовані, але просить визначити порядок виконання рішення наступним чином: - частину страхового відшкодування з моменту смерті потерпілої (03.123.2013 року) до дати прийняття рішення у справі - у відповідному розмірі, розрахованому : 1618хкількість місяців; - з дати прийняття рішення до вичерпання страхової суми (ліміту), яка є різницею між 75695 грн., та сумою відшкодування, розрахованого з моменту смерті потерпілої до дати прийняття рішення у справі, по 1618 грн. щомісяця, окрім місяця в якому сума до вичерпання страхової суми становитиме менше 1618 грн.; - в місяці, в якому сума до вичерпання страхової суми становитиме менше 1618 грн., стягнути з ПрАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 залишок страхової суми.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом досліджено наступні документи: довідка Ганнівською сільською радою від 24 лютого 2015 року №280, з якої вбачається, що померла ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована зі своїм сином ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, але за вищевказаній адресою не проживала, зі слів матері мешкала фактично в АДРЕСА_2

Свідоцтвом про шлюб від 06 жовтня 2009 року, підтверджується, що ОСОБА_1 знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9. (арк.справи 5)

Відповідно до домової книги за АДРЕСА_2, неповнолітня дитина ОСОБА_6 зареєстрований з 03 березня 2015 року разом з батьком ОСОБА_6 за вказаною адресою.

Згідно довідки голови квартального комітету від 03 березня 2015 року, яка зареєстрована в Добропільській міській раді №795, яка підтверджує інформацію, що ОСОБА_1 зі своєю дружиною ОСОБА_4 мешкав за АДРЕСА_2, вели сумісне господарство.

З обліком викладеного, суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів дає суду підставу зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_1 на момент смерті дружини ОСОБА_4 мешкали разом за однією АДРЕСА_2, хоча були зареєстровані за різними адресами.

Також у судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110308» держ.номер НОМЕР_4, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Внаслідок трагічної загибелі дружини ОСОБА_4, у чоловіка потерпілої ОСОБА_1, позивача по справі на утриманні залишився їх сумісний син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_5) видане Виконкомом Ганнівської сільської ради Добропільського району Донецької області 15 жовтня 2009 року. (арк.справи 6).

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року, відповідач ОСОБА_3 було засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, у відповідності до ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування основного покарання на два роки. (арк.справи 70-75,95-97).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_3 у частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, матеріали провадження у цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті, вирок залишити без змін.(арк.справи 76-81,98-100).

Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема, шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Ч.2 ст.1200 ЦК України обумовлено, що шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування.

Як вбачається з довідки (арк.справи 9) від 16 квітня 2014 року вих№34-6-0-00/20-208 ПАТ «Рафффайзен Банк Аваль», що ОСОБА_4 працювала в дирекції з 22 травня 2013 року по 22 листопада 2013 року, її заробітна плата за вказаний період становить 17309,48 грн.

При обчисленні середнього заробітку ОСОБА_4 : дохід за вересень 2013 року 4654,00 грн. + дохід за жовтень 2013 року 1819,00 грн. = 6472,00 грн.:2 = 3236,00 : 2 =1618,00 грн., тому доля малолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ,ІНФОРМАЦІЯ_1, є сума 1618,00 грн., і яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

Суд вважає, що необхідно вказані виплати стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6, 07 жовтня 2009 року, наступним чином: за період часу з ІНФОРМАЦІЯ_7 (дата смерті ОСОБА_4) по час винесення рішення одноразово суму в розмірі - 24 270 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) гривень, а з 05 березня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття - у сумі 1618 (одна тисяча шістсот вісімнадцять) гривень щомісяця.

З огляду на викладене, та відповідно до матеріалів цивільної справи, суд виходить з обставин дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої мало місце заподіяння ОСОБА_4 тілесних пошкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_7 вона померла, що не підлягає доказуванню у даному процесі, бо достовірно підтверджується вироком суду від 30 вересня 2014 року, та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року, що саме водій ОСОБА_3 при визначених обставинах скоїв кримінальне правопорушення, за яке визнаний винним.

Відповідно до приписів ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року з відповідними доповненнями та змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо ).

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

За приписами ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував технічно справним автомобілем ЗАЗ 110308 реєстраційний номер НОМЕР_4, що належить ОСОБА_11, і рухався по проїжджій частині пр. Перемоги в м. Добропілля Донецької області в напрямку центра міста зі швидкістю приблизно 50-55 км/год в включеним ближнім світлом фар. В порушення вимог п. 18.1 ПДР України, без гальмування скоїв наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_4, котра рухалась по даному пішохідному переходу у напрямку справа наліво відносно руху вказаного автомобіля. Внаслідок ДТП постраждала ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких померла у лікарні 3 грудня 2013 року.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяну йому неправомірними діями відповідача ОСОБА_3, оскільки з наданих суду доказів вбачається наявність моральної шкоди заподіяної позивачу, бо в результаті ДТП смертельно була травмований дружина, порушено його нормальний спосіб життя, що потребує від нього додаткових зусиль з приводу того, що він втратила єдину опору та надію, що призвело до порушення нормального життя, постійних душевних страждань, що нічим не вгамувати, втратив дорогу людину, і ця втрата не може бути поновлена. Все це призвело до порушення його звичайного способу життя, постійних душевних страждань, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також пережити поховання своєї дружини, яка була молодою людиною, що належним чином має бути компенсовано, на утриманні позивача знаходиться малолітня дитина - син ОСОБА_6, 2009 року народження, який залишився без матері.

Всі ці обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, відповідача, матеріалів цивільної справи.

Суд вважає за необхідне відповідно до ст. 1167 ГК України, моральну шкоду необхідно стягнути частково і суд визначає її в розмірі 60000 грн., і ця сума шкоди знайшла підтвердження в судовому засіданні. Моральну шкоду необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3

Відповідно до позовних вимог щодо стягнення із співвідповідачів ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді одноразової виплати 75695 грн., суд приходить до наступного:

Відповідно до Полісу №АС/3059473 від 02 липня 2013 року, строк дії з 02.07.2013 року по 01.07.2014 року, ОСОБА_3 є страхувальником. Відповідно до п. 4 полісу - страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч гривень, заподіяну майну - п'ятдесят тисяч гривень.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У, в редакції, що діяла на момент ДТП, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 9 Закону України № 1961-1У «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, зі стійкою втратою працездатності потерпілого, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або ушкодження здоров'я, шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

П. 27.5 ст. 27 вказаного Закону України, Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

У відповідності до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», 25. Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV.

Суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог позивача про відшкодування страхової суми, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням виплаченої суми 24305,00 грн., в сумі 75695,00 грн.

Суд вважає, що клопотання ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (арк.справи 106-107) в порядку ст. 27 ЦПК України, позовні вимоги щодо стягнення на користь малолітньої дитини ОСОБА_6, 2009 року народження, виплати в сумі 75695 грн., з визначенням порядку виконання рішення, не підлягає задоволенню.

Також суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» судові витрати - судовий збір відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів на користь держави, відповідно до задоволених вимог, а саме стягнути з ОСОБА_3 - за часткове задоволення позовних вимог (матеріальної та моральної шкоди), ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний».

Керуючись ст.ст. 88, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1167, 1168, 1194, 1200,1201,1202ЦК України, ст.ст. 256 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного мешкання подружжя, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець місто Добропілля Донецької області, сумісно проживав з дружиною ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою в АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Білицьке Донецької області, ід.номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері ОСОБА_4, за період часу з ІНФОРМАЦІЯ_7 по час винесення рішення одноразово суму в розмірі - 24 270 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Білицьке Донецької області, ід.номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері ОСОБА_4, з 05 березня 2015 року та до досягнення ним повноліття - у сумі 1618 (одна тисяча шістсот вісімнадцять) гривень щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Білицьке Донецької області, ід.номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 60 000 (шістдесят тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері ОСОБА_4, одноразово страхове відшкодування в межах ліміту в сумі 75 695 (сімдесят п'ять тисяч шістсот дев'яносто п'ять) гривень.

В інших позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання повної копії рішення суду.

Складено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя С.О.Діденко

05.03.2015