Справа № 643/6040/15-ц
Номер провадження 2/643/2759/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь за навмисне прострочення виконання грошового зобовязання та неповернення грошових коштів, отриманих за договором позики від 01.08.2010 року, загальну суму заборгованості в розмірі 144330,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.08.2010 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 85000,00 грн. Рішенням суду від 14.03.2012 року позов позивача про стягнення з відповідача вказаної суми задоволено, вказане рішення набрало законної сили. До теперішнього часу відповідач суми заборгованості за договором позики не повернуву. Оскільки внаслідок інфляційних процесів сума заборгованості збільшилась, позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просить стягнути суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2015 року відкрито провадження по вказаній справі.

Позивачем подано заяву, в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу.

В обґрунтування заяви зазначено, що у звязку з тим, що відповідач ухиляється від виконання грошового зобовязання, у позивача є побоювання, що можуть виникнути складнощі у виконанні рішення суду.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, арешт може бути накладено лише на майно, яке перебуває у власності відповідача.

Проте всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України будь-яких доказів того, що вказана вище квартира перебуває у власності відповідача, суду не надано.

За таких обставин у суду відсутні підстави для накладення арешту на зазначену вище квартиру.

Керуючись ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крівцов Д.А.