Ухвала

іменем України

02 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області, третя особа - ОСОБА_7, про визнання неправомірними дій та скасування нотаріальної дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 липня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати неправомірними дії підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8, виконуючого обов'язки начальника Київського слідчого ізолятора управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області по посвідченню довіреності від 02 березня 2012 року, яка видана позивачем на представництво його інтересів ОСОБА_9; скасувати дію, що прирівнюється до нотаріальної, та вилучити з журналу довіреностей запис про реєстрацію цієї довіреності за номером 28.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що посвідчення довіреності здійснено з порушенням вимог законодавства, оскільки її вчинено без погодження судді Печерського районного суду м. Києва, у провадженні якого перебувала кримінальна справа за його обвинуваченням, ним не було подано до адміністрації Київського СІЗО заяви про посвідчення довіреності на представництво його інтересів ОСОБА_9, а у посвідчувальному написі відсутній запис про встановлення особи довірителя та перевірки його дієздатності, довіреність не була зареєстрована в реєстрі для реєстрації заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, а занесена лише до журналу реєстрації довіреностей Київського СІЗО за реєстраційним номером 28 від 02 березня 2012 року.

Крім того, сімейні права та обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі за довіреністю, просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

08 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, довіреність вчинена з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 01 березня 2012 року Печерським районним судом м. Києва, у провадженні якого перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6, за заявою позивача надано погодження на посвідчення начальником Київського СІЗО № 13 довіреності на представництво його інтересів ОСОБА_9

На підставі цього погодження 02 березня 2012 року підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8, в.о. начальника Київського СІЗО управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області посвідчено довіреність, якою ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_9 на представництво своїх інтересів.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи про те, що ОСОБА_6, маючи намір видати довіреність на представництво своїх інтересів ОСОБА_9, 07 лютого 2012 року підписав заяву на ім'я судді Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., у провадженні якої перебуває кримінальна справа за його обвинуваченням, з проханням погодити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби Україні посвідчення цієї довіреності та додав її текст.

01 березня 2012 року судом надано відповідне погодження, як передбачено п. 1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419, та 02 березня 2012 року в.о. начальника Київського СІЗО ОСОБА_10 посвідчено довіреність, видану позивачем, на представлення його інтересів ОСОБА_9

Отже, на момент посвідчення довіреності Печерським районним судом м. Києва було надано погодження, і посвідчення довіреності відбулось відповідно до вимог чинного законодавства, в.о. начальника Київського СІЗО ОСОБА_10. при вчиненні цих дій діяв правомірно відповідно до вимог закону, волевиявлення позивача на видачу довіреності на ім'я ОСОБА_9 було вільним та відповідало його внутрішній волі, довіреність за формою і змістом відповідає вимогам ст. ст. 237, 245 ЦК України і права позивача її посвідченням не порушені, а своїм правом на скасування даної довіреності він не скористався, тому підстав для задоволення позову немає.

При цьому судами правильно застосовано закон, що регулює відносини, які виникли між сторонами, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року залишити без змін, як передбачено ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко