АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/5215/2015 головуючий у 1-й інстанції: Маліновська В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 2 серпня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого у свою чергу є АТ "ОТП Банк ", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № PL3-008/579/2006, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредит в розмірі 23368 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 26% річних за користування кредитом, строком до 2 серпня 2011 року. Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 25 червня 2011 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чим станом на 15 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 300977 грн. 25 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 21911 грн. 12 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 24571 грн. 85 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язань - 254494 грн. 28 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 300977 грн. 25 коп. та витрати на оплату судового збору в розмірі 3009 грн.77 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № PL3-008/579/2006 від 2 серпня 2006 року станом на 15 липня 2014 року у розмірі 53282 грн. 22 коп., що складається із: залишку заборгованості за кредитом - 21911 грн. 12 коп., суми несплачених відсотків за користування кредитом - 24571 грн. 85 коп., пені за прострочення виконання зобов'язань - 6799 грн. 25 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" судові витрати в розмірі 1792 грн. 83 коп., з яких сплачений судовий збір - 532 грн. 83 коп., витрати за подачу оголошення в пресу про виклик відповідача в судове засідання - 1260 грн.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "ОТП Факторинг Україна", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що судом неправильно було застосовано положення частини третьої статті 551 ЦК України, а відтак, неправомірно було зменшено розмір неустойки (пені).

Представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" - Мілімко А.А. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 2 серпня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № PL3-008/579/2006, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 23368 грн. на споживчі цілі зі сплатою фіксованої процентної ставки 26% річних з датою остаточного повернення кредиту 2 серпня 2011 року, а позичальник приймає та зобов'язується належним чином використати і повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання згідно умов договору.

Також установлено, що правонаступником АКБ "Райффайзенбанк Україна" є ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого в свою чергу є ПАТ "ОТП Банк" (а. с. 10-13).

25 червня 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до умов якого продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду (а. с. 14-20).

Згідно з витягом з додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 25 червня 2011 року ПАТ "ОТП Банк" передав право вимоги за кредитним договором № PL3-008/579/2006 від 2 серпня 2006 року, укладеним між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та ОСОБА_1, на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (а. с. 21).

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № PL3-008/579/2006 від 2 серпня 2006 року станом на 15 липня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 300977 грн. 25 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 21911 грн. 12 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 24571 грн. 85 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язань - 254494 грн. 28 коп.

За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.п. 1.4.1.1., 1.4.1.2. частини 2 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк дії цього договору, з розрахунку річної бази нарахування процентів. Проценти нараховуються кожного календарного місяця у день сплати процентів, що співпадає з датою повернення кредиту, визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів, включаючи день видачі кредиту та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов п. 1.5. цього договору.

Згідно з п.п. 2, 4 частини 1 та п.п. 1.5.1., 1.5.1.1. частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця ануїтентними платежами до 2 числа кожного календарного місяця в сумі 700 грн. 22 коп. у строки, визначені у графіку повернення кредиту, та сплати процентів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок 464. Нараховані в порядку, передбаченому цим договором, проценти сплачуються позичальником ануїтентними платежами одночасно з поверненнями відповідної частини кредиту в розмірі, передбаченому графіком повернення кредиту та сплати процентів.

За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1,5% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки (п. 3.1.1. кредитного договору).

Доводи скаржника про те, що судом неправильно було застосовано положення частини третьої статті 551 ЦК України, а, відтак, неправомірно було зменшено розмір неустойки (пені) є необгрунтованими та підлягають відхиленню.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Ураховуючи викладене, судом було обґрунтовано зменшено розмір пені за вказаним кредитним договором на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, оскільки такий розмір значно перевищує розмір основного боргу та процентів.

Установивши, що ОСОБА_1 не виконує належним чином умови взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з останнього на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором у розмірі 53282 грн. 22 коп., що складається із: залишку заборгованості за кредитом - 21911 грн. 12 коп., суми несплачених відсотків за користування кредитом - 24571 грн. 85 коп. та пені за прострочення виконання зобов'язань - 6799 грн. 25 коп.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач