НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3996/14
№ 2/183/241/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

прокурора Жовнерчук Д.Л.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення піклувальника над неповнолітньою дитиною, стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Новомосковської районної ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення піклувальника над неповнолітньою дитиною, стягнення аліментів, в якому просить:

- позбавити відповідачів батьківський прав на їх доньку та її онуку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- призначити позивачку піклувальником над її онукою ОСОБА_4;

- стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої онуки ОСОБА_4 з її рідних біологічних батьків ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 по ? частині прибутків з кожного до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що її син ОСОБА_3 06.12.2005 року вступив в шлюб з ОСОБА_2, від якого в них народилася малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вони проживали однією сім'єю років зо два за адресою: АДРЕСА_3, в будинку, який належить синові. Починаючи з 2007 роуц її син покинув відповідачку за її зловживання спиртними напоями і став жити цивільним шлюбом з іншою жінкою, переїхавши до останньої з дитиною від першого шлюбу - її онукою ОСОБА_4 в місто Фастів Київської області.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_4 син, за ті два роки спільного проживання з відповідачкою, привозив декілька разів до позивачки. Так, коли ОСОБА_4 було 8 місяців, він привіз її і вона жила в неї 3 місяці, позивачка навчила її ходити, розмовляти, утримувала її повністю і виховувала, потім він забрав онуку і так декілька разів привозив її і вона жила в бабусі по 2-3 місяці до досягнення нею 2-х років.

Після того як він переїхав у місто Фастів Київської області в 2007 році, то він привозив онуку рідше, але з 5 років ОСОБА_4 була в неї приблизно 1 рік, до досягнення нею 6-ти років. Вона влаштувала її в Гвардійський дитячий садочок, навчила її читати, писати, одягла її і підготувала повністю до школи і після цього син знову забрав ОСОБА_4 до себе.

З 2007 року син проживав цивільним шлюбом з декількома жінками, і вже на кінець з ОСОБА_10, з якою переїхав в 2013 році в село Прядівку, Царичанського району, Дніпропетровської області.

В 2012 році, позивачка поїхала до сина і оплатила навчання ОСОБА_4 за один рік в Фастівській гімназії, де ОСОБА_4 провчилася приблизно 1 рік, після чого через 1 рік син забрав документи із гімназії і вони з ОСОБА_10 переїхали до с. Прядівки Дніпропетровської області і восени 2013 року ОСОБА_4 віддали в Прядівську середню школу, а 6 грудня 2013 року ОСОБА_10 привезла їй онуку ОСОБА_4 і повідомила, що у відношенні ОСОБА_3 відкрите кримінальне провадження.

ОСОБА_5 була в жахливому стані - брудна, голодна, одягнена в лахміття. Позивачка відмила і перевдягла її і 9 грудня 2013 року оформила онуку в Вільнянську середню школу НВК де вона закінчила 2-й клас з відзнакою. Коли ОСОБА_4 пішла до школи 09.12.2013 року виявилося, що її місяцями не водили до школи і рівень знань був дуже низький, при чому саме за допомогою бабусі вона закінчила 2-й клас на відмінно.

ОСОБА_3 інколи дзвонить по телефону і цікавиться як його донька, а відповідачка зовсім не піклується про свою доньку і зовсім забула про її існування.

Позивач також наголошує на тому, що у ОСОБА_2 є ще одна старша донька ОСОБА_11, яка проживає в селі Прядівка, Царичанського району з її першим чоловіком і свекрухою. Про цю дитину вона теж не піклується.

Таким чином, відповідачі свідомо нехтують своїми обов'язками батьків, ухиляються від виховання і утримування дитини.

За таких обставин позивач звернулась з даним позовом до суду за захистом інтересів неповнолітньої дитини.

11.12.2014 року згідно повідомлення Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області для представництва інтересів неповнолітньої дитини в суді у цивільну справу вступив прокурор Жовнерчук Д.Л. (а.с.36).

Прокурор в судовому засіданні позов не підтримав, вважаючи, що обставини, викладені в позовній заяві, не підтверджені належними доказами. Крім того, як з'ясувалося в судовому засіданні, окрім старшої сестри, дитини має також молодшого братика, який мешкає з матір'ю - відповідачкою по справі ОСОБА_2 Також заважив явила любов до батька. Даний факт підтвердила і її вчителька, яка в судовому засіданні зазначила, що коли батько подарував ОСОБА_4 планшет, вона принесла йо до школи та всім розповідала. Що це їй подарував тато. Вважав, що підстави для позбавлення батьківських прав обох батьків відсутні.

Позивач позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами викладеними в позовній заяві. Також зазначила, що відповідачка ніде не працює, і не має матеріальної можливості утримувати неповнолітню доньку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила суд не позбавлять її батьківських прав. Зазначила, що кохає дитину, однак не має можливості зараз забрати її до себе, бо у неї відсутні умови, які має позивачка. Вона неодноразово телефонувала позивачці і просила надати можливість поговорити з донькою, однак остання відповідала, що донька не бажає з нею розмовляти. Вона не заперечувала той факт, що вона дуже бідна, заробляє на життя, працюючи влітку та восени на полях. Однак, просила не позбавляти її батьківських прав, а позивачку просила не забороняти їй бачитися з донькою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новомосковської райдержадміністрації Ковтун І.Г. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника служби у справах дітей. Одночасно з заявою подав до суду висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів.

Судом також була допитана неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в судовому засіданні зазначила, що маму майже не пам'ятає, до татка ставиться добре. Коли він подарував їй планшет, то із задоволенням розказувала про це однокласникам. З бабусею їй добре, вона добре навчається та має друзів.

Суд, вислухавши прокурора, пояснення сторін, допитавши неповнолітнього свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, згідно якого батьками останньої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно довідки № 995 від 20.12.2013 року, виданої Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, зареєстрована на території сільради в АДРЕСА_3 зі своєю матір'ю - ОСОБА_2, яка з 2008 року не проживає за цією адресою (а.с.8).

А згідно довідки № 256 від 02.06.2014 року, виданої Вільненською сільською радою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, проживає без реєстрації разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Суду надано довідку видану КЗ «ЦПМСД Новомосковського району «Вільненська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини», згідно якої онука ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, знаходиться на обліку у Вільненській АЗПСМ. Дівчинка регулярно проходить медичні огляди. Бабуся приділяє особливу увагу здоров'ю онуки і за потребою звертається за медичною допомогою до сімейного лікаря. Батьки дитини жодного разу до сімейного лікаря Вільненській АЗПСМ не зверталися, і не цікавилися здоров'ям доньки (а.с.10).

Згідно характеристики ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, виданої Вільненською НВК «Школа-дошкільний заклад», дівчинка ОСОБА_4 проживає у сім'ї бабусі ОСОБА_1 Батьки ОСОБА_5 (ОСОБА_3 та ОСОБА_2) ні разу не поцікавились навчанням доньки. Навпаки, бабуся ОСОБА_1 ставиться дуже відповідально до виховання ОСОБА_4 (а.с.11).

Суду надано акт обстеження проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з якого вбачається, що дитина проживає АДРЕСА_1 разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_7 ОСОБА_4 ходить до школи в с. Вільне. Вдома у неї є всі умови для проживання: окрема кімната, всі умови для навчання, відпочинку і розваг (а.с.12).

В той час, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, складений Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області за № 91 від 11.09.2014 року, ОСОБА_3 зареєстрований в будинку по АДРЕСА_3, однак за цією адресою не проживає. Його місце знаходження не відомо, будинок до проживання не придатний (а.с.34).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, складений Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області за № 92 від 11.09.2014 року, ОСОБА_2 зареєстрована в будинку по АДРЕСА_3, однак за цією адресою не проживає. Її місце знаходження не відомо, будинок до проживання не придатний (а.с.35).

Суду надано копрію довідки КЗ «дошкільний навчальний заклад «Лісова казка» Гвардійської селищної ради» № 25 від 11.06.2014 року, згідно якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, числиться в обліковому складі КЗ «дошкільний навчальний заклад «Лісова казка» Гвардійської селищної ради» та відвідувала його з 01.09.2010 року по 31.05.2011 року. За час відвідування дитячого закладу ОСОБА_4 опікувалася тільки бабуся. Батьки жодного разу не навідувались і не цікавилися життям та здоров'ям доньки (а.с.60).

Суду надано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, складений Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області за № 35 від 10.02.2015 року, ОСОБА_2 зареєстрована в будинку по АДРЕСА_3, однак за цією адресою не проживає. Проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 у будинку своїх батьків, постійної роботи не має, заробляє тимчасовими заробітками (а.с.82).

Згідно довідки-характеристики, виданої Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області за № 08 від 10.02.2015 року, ОСОБА_2 проживає без реєстрації в будинку своїх батьків по АДРЕСА_2, не працює, в порушенні правопорядку замічена не була (а.с.83).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

А у відповідності до вимог п.2 ч.1 статті 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За роз'ясненнями п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.22.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Так, висновком Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації від 11.12.2014 року № 839 стверджується, що з 2007 року батько дитини ОСОБА_3 періодично залишав доньку на виховання рідної бабусі ОСОБА_1, в селі Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області. Мати дитини ОСОБА_2 взагалі ніколи не цікавилась долею доньки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. Бродяже, постійного місця проживання не має. В грудні 2013 року чергова співмешканка ОСОБА_3 залишила ОСОБА_4 у бабусі в с. Вільному та зникла. Бабуся дитини повністю взяла на себе обов'язок по вихованню та утриманню ОСОБА_4, піклується про здоров'я та духовний розвиток дитини, постійно відвідує батьківські збори у навчальному закладі та сімейного лікаря. Таким чином батьки дитини самоусунулись від виконання своїх обов'язків, грубо порушуючи права дитини на повноцінне виховання в сімейному оточені, які ґрунтуються на повазі прав дитини та її людської гідності. За таких обставин Служба у справах дітей Новомосковської райдержадміністрації вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до їх малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.49).

Судом приймається до уваги наданий висновок, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно належним чином не виконували своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки, не цікавилися її духовним та фізичним розвитком, не займалися її вихованням.

Так, вони лише епізодично на нетривалий час відвідували доньку, а тому є формальні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Це стало підставою для збирання позивачкою документів для подання позову до суду.

Однак, судом встановлено, що відповідачка бажає бачити та спілкуватись з дитиною. В судовому засіданні вона визнала той факт, що не надавала матеріальної допомоги, однак, як вона зазначила і не заперечувалось позивачкою, вона живе дуже бідно, заробляє на життя працею на полях восени та влітку, виховує ще одного малолітнього сина - ОСОБА_9, 2007 року народження - брата ОСОБА_4. Саме цим вона пояснила той факт, що, дійсно, і не намагалась забрати ОСОБА_4 від бабусі, оскільки розуміла, що бабуся має кращі умови для виховання дитини.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що для повноцінної її участі у вихованні доньки були деякі перешкоди, (а саме погрози колишнього чоловіка, незадовільний матеріальний стан, небажання колишньої свекрухи йти на контакт), однак вона має намір належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, любить свою доньку і бажає з нею спілкуватись та приймати участь у її вихованні.

Тобто, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 умисно ухилялася від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, не надано доказів і того, що до неї раніше застосовувалися заходи попередження та впливу.

Зокрема, сама позивач ОСОБА_1 заявила в судовому засіданні про те, що ніколи не зверталась до ОСОБА_2 за будь-якою допомогою.

Висновок Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації від 11.12.2014 року № 839 (а.с.49) про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, на переконання суду, складений без врахування обставин, які полягають у наявності певних перешкод у спілкуванні і вихованні відповідачами своєї дитини, а тому суд ставиться до нього критично.

Що ж стосується матеріального стану позивачки та умов її життя, то незадовільний матеріальний стан (бідність), на думку суду, не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Такої позиції притримується і Європейський суд з прав людини (Рішення Савіни проти України від 2013 року).

Посилання позивача на той факт, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, оцінюється судом критично, оскільки суду не надано доказів на підтвердження даної обставини.

Навпаки, на спростування зазначеної обставини суду була надана позитивна характеристика ОСОБА_2 (а.с.83).

Щодо відповідача ОСОБА_3, то, як заявила позивачка, його місце знаходження на момент розгляду справи в суді не відомо взагалі. Судові повідомлення направлялись йому за місцем реєстрації, однак, як зазначила відповідачка ОСОБА_2 та не заперечувала і сама позивачка, він фактично він там не мешкає.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачка не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 чи свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. В судовому засіданні не встановлено також доказів того, що відповідачі свідомо ухилялися від своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований, та не підлягає задоволенню, адже судом не знайшло свого підтвердження умисного ухилення відповідачів від виконання ними обов'язків по вихованню дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст.164, 166, 180 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення піклувальника над неповнолітньою дитиною, стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Березюк