У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 30 березня 2011 року відбувся продаж квартири АДРЕСА_1 за 437 250 грн, що еквівалентно 55 тис. доларів США, яка належала на праві спільної часткової власності позивачці (1/3 частини), ОСОБА_4 (1/3 частини), ОСОБА_5, (1/6 частини), ОСОБА_7 (1/6 частини). Від продажу квартири співвласники отримали суму грошових коштів, відповідну належній частці. Оскільки відповідачі проживають у м. Калуші Івано-Франківської області, необхідну підготовку документів та оплату заборгованості за житлово-комунальними послугами за усною домовленістю виконувала позивачка, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідачів солідарно 47 318 грн, що складається з боргу з нотаріальних оплат у розмірі 26 210 грн та 21 108 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову відповідно до ст. ст. 509, 526 ЦК України, оскільки належних доказів, згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження наявності невиконаного відповідачами зобов'язання щодо повернення позивачці грошових коштів не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про стягнення суми.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік