Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі: Міністерства Оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_3, третя особа - військова частина НОМЕР_1, про виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України звернуся до суду в інтересах держави в особі: Міністерства Оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із зазначеним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває на обліку у цьому ж відділі та має статус службового житлового приміщення, а сам житловий будинок закріплений та перебуває на обслуговуванні і оперативному управлінні військової частини НОМЕР_1. ОСОБА_3 вселилася у вказану двокімнатну квартиру з порушенням встановленого у Міністерстві оборони України порядку отримання житлових приміщень у користування, а саме: без рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та без ордеру на службове житлове приміщення. Відповідач фактично не користується спірною квартирою, а лише зберігає в ній особисті речі, оплату за проживання в квартирі та оплату за комунальні послуги не здійснює, в квартирі не зареєстрована. ОСОБА_3 з 06 березня 2006 року по теперішній час офіційно зареєстрована при військовій частині НОМЕР_1, де раніше проходила військову службу. Враховуючи викладене, позивач просив виселити ОСОБА_3 та інших осіб, які разом з нею перебувають на момент виселення у зазначеній квартирі, без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Виселено ОСОБА_3 з усіма проживаючими з нею особами з двокімнатної квартири № 5 (житловою площею 32 кв. м, загальною площею 61 кв. м) у будинку АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач у порушення встановленого законодавством порядку, без рішення житлової комісії та без ордеру, лише з усного дозволу голови житлової комісії, вселилася у спірне житло, а тому вона, разом з іншими членами сім'ї, зобов'язана звільнити спірну квартиру.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянам, які за характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Установлено, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває на обліку в квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеси і на обслуговуванні та оперативному управлінні військової частини НОМЕР_1.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов вірного висновку, що оскільки вказане приміщення має особливий статус і використовується для забезпечення житлом осіб, які проходять військову службу та які повинні проживати за місцем служби або поблизу неї, то спірне житло є службовим приміщенням.

Порядок надання службових жилих приміщень і користування ними визначається главою 3 ЖК України та Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, а також щодо військовослужбовців - Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 та Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, чинною на час надання квартири.

Службові жилі приміщення надаються, як зазначено у ст. 121 ЖК України, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно вимог п. 1.7. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, усі житлові приміщення для постійного проживання, які надходять до гарнізону для забезпечення військовослужбовців, розподіляються згідно з гарнізонною чергою, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку за рішенням квартирно-експлуатаційного органу, погодженим з гарнізонною житловою комісією, житловою комісією військової частини та затвердженим начальником гарнізону. Розподіл службових житлових приміщень здійснюється начальником гарнізону між військовими частинами гарнізону пропорційно кількості військовослужбовців, що потребують службових житлових приміщень, рапорти яких зареєстровані у військовій частині в Журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових житлових приміщень.

Згідно пояснень відповідача та витягу з протоколу № 1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13 липня 2007 року старший солдат контрактної служби ОСОБА_3 проходить військову службу у цій військовій частині та перебуває на квартирному обліку з 11 липня 2006 року із складом сім'ї з трьох осіб: вона та двоє неповнолітніх дітей.

Частиною 1 ст. 122 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.

У спірній квартирі відповідач мешкає з 1993 року, куди вселилася з усного дозволу голови житлової комісії військової частини НОМЕР_2 (тепер військова частина НОМЕР_1), заступника командира військової частини НОМЕР_2, тому житлова комісія військової частини клопотала перед житловою комісією Одеського гарнізону про видачу ОСОБА_3 дозволу на узаконення її проживання складом сім'ї з трьох осіб у цій квартирі з подальшим виключенням її з квартирного обліку.

Також установлено, що відповідач у спірній квартирі не зареєстрована, а з 06 березня 2006 року зареєстрована у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_3

З довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2013 року, листа Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 незаконно без дозвільних документів утримує службове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1, де тривалий час не проживає, за комунальні послуги не сплачує.

Відповідач фактично проживає в будинку АДРЕСА_2, який отримала у спадок після смерті батьків. Спадщина оформлена на її доньку ОСОБА_4

Згідно довідки голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 перебуває на квартирному обліку при військовій частині - в загальній черзі з 11 липня 2006 року, в позачерговій з 02 вересня 2010 року.

Відповідно до протоколу № 3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22 квітня 2013 року спірна квартира передана в користування майору ОСОБА_5 на склад сім'ї з чотирьох осіб, як службова із залишенням на квартирному обліку.

За змістом статей 98, 99 ЖК України тимчасові мешканці незалежно від тривалості проживання самостійного права на займане жиле приміщення не набувають, вони за вимогою зобов'язані негайно звільнити приміщення, а їх виселення проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновку апеляційного суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування цим судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська