Справа № 463/2769/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/2531/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Левик Я.А., Шандра М.М.,

секретар: Кузик І.Б.

особи, які беруть участь у справі: представник відповідача ОСОБА_2, представник Личаківської РА ЛМР - Сачала І.Л. третя особа ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року у справі за позовом Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, Личаківська РА ЛМР про заборону використання квартири під магазин для здійснення торгівлі,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2015 року позов Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, Личаківська РА ЛМР про заборону використання квартири під магазин для здійснення торгівлі задоволено; заборонено ОСОБА_5 використовувати квартиру АДРЕСА_1 під магазин для здійснення торгівлі; вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_5. В апеляційній скарзі покликається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що до повноважень органів місцевого самоврядування не відносяться питання надання документів дозвільного характеру для здійснення підприємницької діяльності, а в оскаржуваному рішення судом не наведено конкретного порушення зі сторони відповідача порядку отримання документу дозвільного характеру для здійснення підприємницької діяльності в означеному населеному пункті чи окремій будівлі тощо. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд покликається на правомірність повноважень позивача для звернення до суду, однак не наведено та необґрунтовано доказів приналежності житлового об"єкту - квартири відповідача до компетенції департаменту (право володіння, користування, оренда тощо). Таким чином, судом безпідставно прийнято рішення щодо правовідносин які мають публічний характер, тобто це правовідносини, що виникають або виникатимуть у сфері реалізації публічної влади. Обов"язковою стороною в таких спорах має бути представник публічної влади (орган державної влади, орган місцевого самоврядування тощо) що і було наведено, оскільки позивачем у справі виступає орган місцевого самоврядування. Отже, висновок суду про правомірність повноважень позивача здійснювати контроль за діяльністю закладів торгівлі, розташованих на території міста, які при їх порушенні надають останньому право звернення до суду, є безпідставними надуманими та такими, що не ґрунтуються на зібраних по справі доказах. Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у прийнятті позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Задовольняючи позов та забороняючи ОСОБА_5 використовувати квартиру АДРЕСА_1 під магазин для здійснення торгівлі, суд першої інстанції правильно визначив правовідношення сторін та застосував закон, який їх регулює, що свідчить про дотримання норм матеріального права.

Зокрема, відповідно до ч.1ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1ст.383 ЦК). Надання приміщень квартир у житлових будинках для потреб промислового характеру забороняється (ст..6 ЖК УРСР).

У доводах апелянт зазначає, що спір носить публічний характер та підлягає розгляду в порядку КАС України. Колегія суддів такі доводи відкидає, приймаючи пояснення представниками Личаківської районної адміністрації із покликанням на роз"яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", де у п.21 зазначено, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення з дотримання норм матеріального та процессуального права, а доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів відкидає як необгрунтовані.

Не грунтуються на встановлених обставинах справи та доказах також доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири №1 в житловому будинку №100 по вул. Костя Левицького в м. Львові, певний період часу використовувала власну квартиру під магазин- реалізовувала похоронну атрибутику та надавала ритуальні послуги. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 16.01.2014 року ОСОБА_5 зобов"язано привести квартиру до попереднього стану шляхом відновлення раніше існуючого входу в квартиру та закладення дверного прорізу зі сторонни вул. К.Левицького з відновленням віконного прорізу.

Рішенням Лиичаківського районного суду м.Львова від 15.10.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області, задоволено позов Личакіської районної адміністрації та зобов"язано відповідача використовувати квартиру АДРЕСА_1 за призначенням як житлове приміщення.

Таким чином, відповідно до ст..308 ЦПК України, апеляційний суд, встановивши додержання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра