У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36 572 грн 26 коп.

На обґрунтування позову зазначало, що 5 жовтня 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Надалі фінансовий ліміт було збільшено до 8 290 грн та встановлено строк дії картки до грудня 2012 року. Внаслідок неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 31 березня 2014 року становить 36 572 грн 26 коп. На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість у розмірі 2 690 грн 26 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість у розмірі 13 223 грн 32 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що ОСОБА_3 подала заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, який звернувся до суду у квітні 2014 року, а вносити щомісячні платежі за кредитним договором вона припинила з початку грудня 2008 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що суд першої інстанції неправильно визначився із початком перебігу строку позовної давності щодо сплати щомісячних платежів, передбачених умовами обраного ОСОБА_3. способу кредитування. Банк звернувся з позовом 30 квітня 2014 року, останній платіж ОСОБА_3 здійснила у грудні 2008 року, а строк дії картки встановлений до грудня 2012 року, тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості з кредитних коштів та відсотків з травня 2011 року по грудень 2012 року, у стягненні заборгованості по травень 2011 року відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Крім того, відмовлено у стягненні заборгованості з відсотків за користування кредитом, нарахованих на загальну суму заборгованості з січня 2013 року по березень 2014 року.

Установлено, що 5 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 5 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Надалі було збільшено фінансовий ліміт до 8 290 грн та встановлено строк дії картки до грудня 2012 року.

ОСОБА_3 взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, станом на 31 березня 2014 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 36 572 грн 26 коп., яка складається з: 8 278 грн 67 коп. - заборгованість за кредитом, 26 075 грн 86 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 717 грн 73 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується письмовим розрахунком вказаної заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс13)

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що стягненню підлягає заборгованість з кредиту та нарахованих платежів з травня 2011 року по грудень 2012 року, з урахуванням звернення до суду з позовом у квітні 2014 року, а у стягненні передбачених договором відсотків, нарахованих на загальну суму заборгованості з січня 2013 року по 31 березня 2014 року, слід відмовити.

Отже, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко