Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1024/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Кириченко Н.О.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, терті особи: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5, ГУЮ у м. Києві про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.

Визнано заповіт, складений 11 березня 2013 року ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 510,511,512 - недійсним.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15 жовтня 2013 року, зареєстроване в реєстрі № 1304 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 - недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 114,71 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано показання свідків, пояснення нотаріуса, відповідача, не взято до уваги те, що відповідач проживала з ОСОБА_6 тривалий час майже 6 років, що позивач ОСОБА_3 не піклувався та не надавав ніякої допомоги покійному ОСОБА_6 Судом не вірно розтлумачено висновок психіатричної експертизи щодо стану ОСОБА_6 на момент укладення заповіту.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 6).

ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав з 1997 року за адресою: АДРЕСА_1, яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 08 серпня 1997 року (т. 1, а. с. 9).

Відповідач ОСОБА_2 була співмешканкою ОСОБА_6, та проживала разом з ним з 2006 року.

Відповідно до медичної документації, а саме записах лікаря КНП «ЦПМСД №2» Дарницького району м. Києва 25 липня 2012 року ОСОБА_6 встановлено діагноз - метастази анонімного раку у шийно-надключичні лімфовузли праворуч, після чого хворий направлений на консультацію до лора.

26 лютого 2013 року терапевтом поліклінічного відділення було здійснено огляд хворого дома, встановлено діагноз: рак легень, метастази в лімфатичні вузли шиї. Зазначено, що хворий відмовився від госпіталізації.

05 березня 2013 року онколог здійснив огляд ОСОБА_6 та встановив розпад пухлини, ракову інтоксикацію, больовий синдром. Рекомендовано призначення наркотичних анальгетиків (т. 1, а. с. 12).

11 березня 2013 року ОСОБА_6 було складено на ім"я ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №510,511,512.

Заповіт посвідчений за адресою: АДРЕСА_1, підписаний у присутності свідків від імені ОСОБА_6 ОСОБА_7 у зв'язку з хворобою ОСОБА_6.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №639 від 31 липня 2014 року у момент складання заповіту від 11 березня 2013 року ОСОБА_6 виявляв ознаки глибокої астенії, соматогенно обумовленої (органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу, внаслідок онкологічного захворювання - Р 06.67 - згідно МКХ- 10), при цьому наявні у нього розлади психічної діяльності істотно впливали на його здатність у зазначений період часу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2, а.с. 76-86).

З пояснень допитаної судом засіданні свідка ОСОБА_8, що була також свідком при складанні померлим ОСОБА_6 заповіту 11 березня 2013 року судом встановлено, що свідок бачила, як ОСОБА_6 давали текст заповіту, який він підписав після того, як заповіт був прочитаний вголос ОСОБА_9, свідком ОСОБА_8, а потім ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_10, яка підписувала заповіт від імені ОСОБА_6, пояснювала, що знала ОСОБА_6 з 2009 року, була бухгалтером ЖЕД. Підписати заповіт від імені ОСОБА_6 її попросила мати відповідача ОСОБА_11. Перед підписанням заповіту приватний нотаріус надала синій бланк з текстом, який по черзі прочитали ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підписали його. ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_6 під час підписання заповіту сказав, що хоче залишити квартиру ОСОБА_2 та повідомив, що розуміє, що відбувається у присутності нотаріуса, але через деякий час повідомила, що ОСОБА_6 ніяким чином не відреагував під час підписання заповіту, нічого не запитував і нічого не говорив, постійно мовчав, лежав дуже спокійно, руки були під простирадлом.

Свідок ОСОБА_9 пояснювала, повідомила суду, що приватний нотаріус ознайомила всіх присутніх з текстом заповіту, всі його прочитали вголос. Нотаріус запитала ОСОБА_6, чи розуміє він, що відбувається, на що він повідомив, що розуміє та заповідає квартиру ОСОБА_2, тому що любить її. ОСОБА_6 нормально говорив, не мав жодної заторможеності в діях, відповідав на запитання нотаріуса, на ліжку був у напівлежачому стані, голова припіднята, єдиною проблемою ОСОБА_6 на той момент було те, що він не володів рукою, тому сам не підписував заповіт.

Свідок ОСОБА_12, яка є матір"ю ОСОБА_2 підтвердила факт зловживання спиртними напоями її доньки та повідомила, що дочка позбавлена батьківських прав відносно двох своїх неповнолітніх дітей, оскільки належним чином не доглянула третю дитину, що призвело до смерті останньої.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які були сусідками померлого, повідомили, що ОСОБА_6 останні три роки сильно зловживав спритними напоями, навіть коли захворів не припинив це. В кінці лютого 2013 року, ОСОБА_13 знайшла ОСОБА_6 на сходах у під'їзді в стані сильного алкогольного сп'яніння, теж саме було і на початку березня 2013 року. Вони, як сусіди померлого, ще за його життя звертались із заявою до правоохоронних органів з метою розшукати сина ОСОБА_6, оскільки він знаходився у жахливому стані, він та співмешканка ОСОБА_2 зловживали спиртним, за ним не було належного медичного догляду. Даний факт підтверджується копією заяви до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, що міститься у матеріалах справи. Крім того, свідок пояснила, що дізнавшись про намір ОСОБА_2 зареєструватись у квартирі ОСОБА_6, вона у складі комісії ЖЕД 04 квітня 2013 року прийшла до ОСОБА_6 додому, де було грязно, душно, а ОСОБА_6 поводив себе неадекватно, мичав, погляд був відсутній.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (т. 1, а. с. 7).

Позивач по справі дізнався про смерть батька після його поховання

Відповідачу ОСОБА_2 15 жовтня 2013 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі № 1304 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у нього з батьком ОСОБА_6 завжди були добрі приязні стосунки, але з 2011 року вони перестали часто спілкуватись, оскільки в них виникла конфліктна ситуація з приводу проживання у батька співмешканок та вживання алкоголю. 13 квітня 2013 року позивач приїхав провідати батька за адресою: АДРЕСА_1, оскільки не міг з ним зв'язатись по телефону, та зі слів сусідів дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. Відповідач ОСОБА_2, яка на час смерті батька позивача, проживала разом з ним, не повідомила позивача про те, що у його батька були серйозні проблеми зі здоров'ям та про те, що він помер. При особистій зустрічі позивача та відповідача, остання повідомила, що квартира батька тепер належить їй, оскільки 11 березня 2013 року було складено заповіт, яким ОСОБА_6 заповів своє майно відповідачу. Позивач не мав жодного уявлення про те, що покійний батько мав намір скласти заповіт на ім'я відповідача, оскільки 19 червня 1998 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений нотаріально, яким все своє майно заповів позивачу.

Позивач вважає, що ОСОБА_6, перебуваючи у тяжкому, критичному стані, у зв'язку з онкологічним захворюванням, не міг усвідомлювати значення своїх дій, коли складав заповіт на ім'я ОСОБА_2, та здійснив це під її впливом, і за таких обставин, вважає, що заповіт від 11 березня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4, є недійсним відповідно до ст. 225 ЦК України, а також просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15 жовтня 2013 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 вимоги позову не визнала та пояснила, що разом з батьком позивача вона проживала однією сім'єю з грудня 2006 року. У позивача та його батька були складні стосунки. Відповідач не повідомила позивача про смерть батька, так як не знала ні адреси його проживання, ні номеру телефону. Зазначала, що в серпні 2012 року ОСОБА_6 захворів, звернувся до лікаря, який після обстеження порадив звернутись до онколога. Тоді і було поставлено ОСОБА_6 діагноз - рак. Взимку 2013 року стан здоров'я ОСОБА_6 значно погіршився, він не міг виходити з дому, пересувався тільки в квартирі, догляд за ним здійснювала відповідач, від лікування ОСОБА_6 відмовився.

ОСОБА_6 висловив їй своє бажання скласти заповіт на її ім'я, оскільки дуже хвилювався, що після його смерті їйі не буде де жити, попросив її викликати нотаріуса додому. Оскільки, ОСОБА_6 мав проблеми із зором у зв'язку з хворобою, нотаріус запропонувала викликати свідків, що і було зроблено під час складання заповіту від 11 березня 2013 року. Складаючи заповіт 11 березня 2013 року ОСОБА_6 висловив свою волю та робив це повністю усвідомлюючи та розуміючи свої дії та їх наслідки.

У письмових запереченнях третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, посилалась на те, що ОСОБА_6, маючи слабкий фізичний стан у зв'язку з хворобами, складаючи заповіт від 11 березня 2013 року усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. ОСОБА_6 відповідав чітко та зрозуміло на поставленні питання нотаріусом, психічний стан ОСОБА_6 не викликав у нотаріуса сумнівів, але оскільки ОСОБА_6 мав проблеми із зором, то заповіт був підписаний рукоприкладником ОСОБА_10 у присутності свідків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності, врахувавши, що за показаннями свідків ОСОБА_6 зловживав спиртним, не отримував належного лікування та мав прогресуючу тяжку хворобу, що призвела до смерті, та певний вплив на себе особи, яка з ним проживала - ОСОБА_2, отже розлади психічної діяльності, які істотно впливали на здатність ОСОБА_6 на час складання заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у сукупності з іншими встановленими судом обставинами, свідчать про те, що ОСОБА_6 не мав власного волевиявлення та усвідомлення значення своїх дій та їх наслідків.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду, вважає, що вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі ї смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як вбачається з рішення, яке оскард жується, висновки суду щодо неможливості спадкодавця на час складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, ґрунтується на показаннях свідків та висновку судово-психіатричної експертизи №639 від 31 липня 2014 року.

Проте, як вбачається з показань свідків, які наведені у рішенні суду та висновку експертизи, допитані судом свідки, які були присутні при складанні та посвідченні заповіту, давали пояснення про те, що, незважаючи на тяжку хворобу, ОСОБА_6 розумів, що 11 березня 2013 року складається та посвідчується його заповіт на ім'я відповідача. Суперечності та деякі розбіжності у їх показаннях стосуються порядку дій осіб, які були присутні при посвідченні заповіту, а не стану заповідача.

Пояснення свідків ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями не підтверджені наявними в справі доказами. Зокрема, як встановлено судом, на обліку у нарколога ОСОБА_6 не перебував. Як зазначено в обгрунтуванні висновку судово-психіатричної експертизи №639 від 31 липня 2014 року, об'єктивні відомості про тривале і систематичне зловживання ОСОБА_6 алкоголем з формуванням у нього фізичної та психічної алкогольної залежності та відповідних психопатологічних змін - відсутні.

Висновком судово-психіатричної експертизи №639 від 31 липня 2014 року не встановлено такого стану ОСОБА_6, що у момент складання заповіту від 11 березня 2013 року він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту ОСОБА_6 від 11 березня 2013 року, а відповідно і свідоцтва про право на спадщину від 15 жовтня 2013 року, недійсним на підставі ст. 225 ЦК України, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: