Номер провадження: 22-ц/785/5433/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за поданням державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за межі України ОСОБА_2 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року -

встановила :

09 лютого 2015 року державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про заборону виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за рішенням суду. В обґрунтування зазначених вимог державний виконавець посилався на те, що на примусовому виконанні першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №523/9191/14-ц від 14.01.2015 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання, щомісячно, в розмірі 300 грн., починаючи з 24.06.2014 р. до досягнення дітьми трьохрічного віку, а саме до 22.02.2017 року; виконавчий лист №523/9191/14-ц від 14.01.2015 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на дітей в розмірі 2566,54 грн.; виконавчий лист №523/9191/14-ц від 14.01.2015 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 5000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24.06.2014 року і до досягнення повноліття дітьми, а саме до 22.02.2032 року.

19.01.2015 року державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служба Одеського міського управління юстиції, на підставі ст. 17 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 46102904) про стягнення на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на дітей в розмірі 2566,54 грн.; (ВП 46103146) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 5000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24.06.2014 р. і до досягнення повноліття дітьми, а саме до 22.02.2032 року; (ВП 46103035) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання, щомісячно, в розмірі 300 грн., починаючи з 24.06.2014 року до досягнення дітьми трьохрічного віку, а саме до 22.02.2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 27.01.2015 року розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 40179,42 гривень.

Як зазначає державний виконавець, враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань та законних вимог державного виконавця є достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 рокуу задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. При цьому посилався на те, що стороні по справі - ОСОБА_3, не була направлена копія оскаржуємої ухвали,подання судом першої інстанції було розглянуто всупереч вимогам ч.2 ст. 377-1 ЦПК України без участі державного виконавця та під час розгляду клопотання не досліджувались матеріали виконавчого провадження. Також апелянтом було надано копії документів на підтвердження того, що державним виконавцем приймались міри щодо виконання судового рішення та відомості про доходи боржника.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання районний суд посилався на те, що доказів того, що державним виконавцем приймалися міри щодо виконання судового рішення та того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням суду не надано.

Колегія суддів вважає такі висновки суду передчасними і зробленими з порушенням порядку, встановленого для вирішення вказаного питання.

За змістом ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, але за участю державного виконавця.

Право звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ґрунтується на вимогах ст.11 ч. 3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої це можливо тільки у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Верховний суд України в узагальненні судової практики від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначив, що за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

В порядку визначеному ст. 74 ч.6 ЦПК України ( факсом, електронною поштою або іншим засобом звязку) суд державного виконавця у судове засідання не викликав, докази про це в матеріалах справи відсутні. Крім того, судом не було витребувано та досліджено матеріали виконавчого провадження. Як наслідок, судом не було зясовано наявність у державного виконавця доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, доказів про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, а також відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, тоді як за правилами ст.ст.10, 11 ЦПК України і Закону України «Про виконавче провадження» цей обовязок в даному випадку покладається на державного виконавця.

Таким чином судова колегія вважає, що питання про заборону виїзду за межі України ОСОБА_2 вирішено судом в супереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення й це є підставою для скасування постановленої у справі ухвали за вимогами п. 3 ст. 312 ЦПК України з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4- задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 рокускасувати, питання про заборону виїзду за межі України ОСОБА_2передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді О.В.Оверіна

ОСОБА_7