Провадження №2/761/1836/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(Заочне)

05 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Персіянова Марія Олександрівна, Департамент державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

05.12.2014 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Персіянова М.О., Департамент державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якій просили визнати договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_1, серія та номер 190, виданий 24 квітня 2014 року, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіянової М.О. - недійсним; витребувати з володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1; скасувати внесений запису Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, яким було зареєстровано про право власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна -квартиру АДРЕСА_1, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Персіянової М.О. на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12628592 від 24 квітня 2014 року;

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 18.08.2005 року ОСОБА_6, який є хрещеним батьком неповнолітнього ОСОБА_3, було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Бєлах Л.А. та зареєстрований у реєстрі за № 3-1805. Відповідно до вищевказаного заповіту ОСОБА_6 розпорядився, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що законом ОСОБА_6 мав право і що йому належало на момент смерті, він заповідав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Про складання вищезазначеного заповіту ОСОБА_6, позивачам стало відомо у момент отримання повідомлення з Першої київської державної нотаріальної контори на ім'я неповнолітнього ОСОБА_3 02.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прибули до Першої київської державної нотаріальної контори, в результаті чого, ОСОБА_3 прийняв спадщину та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за згодою свого батька. Під час відвідування Першої київської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом було повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6 - припинено - 24.04.2014 року. Підставою для припинення право власності на квартиру за ОСОБА_6 і став оспорюваний договір купівлі-продажу квартири. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, право власності на квартиру АДРЕСА_1 набув ОСОБА_4 Оскільки станом на момент прийняття спадщини, спадкоємець не може у повному обсязі реалізувати своє право на набуття у власність спадкового майна, так як воно є незаконно реалізоване, а тому позивачі і звернулися в суд з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, та представник позивачів позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ЦПК України, однак причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Персіянова М.О. в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася, однак причину своєї неявки суду не повідомила.

Враховуючи що сторона позивачів не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення сторони позивачів, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.08.2005 року ОСОБА_6, який є хрещеним батьком неповнолітнього ОСОБА_3, було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Бєлах Л.А. та зареєстрований у реєстрі за №3-1805 (а.с.21). Відповідно до даного заповіту ОСОБА_6 розпорядився, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що законом ОСОБА_6 мав право і що йому належало на момент смерті,він заповідав ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 від 20 грудня 2013 року (а.с.22).

На момент смерті ОСОБА_6 проживав за адресою АДРЕСА_1, яка йому належала на підставі право власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 травня 1996 року за НОМЕР_2, видана Акціонерним товариством закритого типу «БудІнвестсервіс» (а.с.24), а також довідкою Форма №3 (а.с.25).

Про складання вищевказаного заповіту позивачам стало відомо у момент отримання повідомлення за №5653/02-14 від 17.06.2014 року з Першої київської державної нотаріальної контори на ім'я неповнолітнього ОСОБА_3 (а.с.23).

02.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Першої київської державної нотаріальної контори, в результаті чого, ОСОБА_3 прийняв спадщину та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за згодою свого батька (а.с.27).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

Відповідно до п.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а п.2 цієї ж статті визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Під час відвідування Першої київської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом було повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6 - припинено - 24 квітня 2014 року. Підставою для припинення право власності на квартиру за ОСОБА_6 і став оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 190, виданий 24.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіяновою Марією Олександрівною (а.с.109).

На підставі оспорюваного договору купівлі-продажу квартири від 24 квітня 2014 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 набув ОСОБА_4

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за №С27232897 від 24.09.2014 року вбачається, що державна реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем, здійснювалась державним реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіянової М.О. - 24.04.2014 року (а.с.28)

Статтею 657 ЦК України, передбачає, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до статті 209 ЦК України.

Частиною 3 статті 640 ЦК України передбачено, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на момент укладення оспорюваного правочину - договору купівлі-продажу квартири - 24.04.2014 року, ОСОБА_6 не міг діяти з метою набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки на момент нібито вчинення ним даного правочину, цивільна дієздатність ОСОБА_6 була припинена, у зв'язку зі смертю.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі частини 5 статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_3 є на даний час єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, крім того на момент укладання договору купівлі-продажу від 24.04.2014 року ОСОБА_6 був мертвий, а тому не міг вчинити даний правочин, суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу квартири від 24.04.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №190, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіянової М.О., недійсним та витребувати з володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Стосовно позовної вимога про скасування внесеного запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, яким було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, вчиненого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Персіяновою М.О. суд приходить до висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки право позивача на вказану дію виникає на підставі даного рішення суду, а тому ця вимога є передчасною, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Крім того відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4317,60 грн. судових витрат, з яких 3897,60 грн. судового збору, 420 грн. витрат пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Персіянова Марія Олександрівна, Департамент державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 24.04.2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіяновою М.О. та зареєстрований в реєстрі за №190.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 4317 (чотири тисячі триста сімнадцять) грн. 60 коп. судових витрат.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом, або після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: