Номер провадження: 22-ц/785/207/15
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, за участю Прокуратури Київського району м. Одеси - "Про позбавлення батьківських прав", -

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просила позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Приблизно з липня 2010 року подружні стосунки між позивачем та відповідачем були припинені, відповідач залишив сім'ю та з цього часу припинив цікавитися долею дитини, не сплачує у добровільному порядку аліменти.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, належним чином сповіщався про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява відповідача, в якій він не заперечує щодо задоволення позову та просить розглянути справу у його відстуності.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року позов задоволений: ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

02.12.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить скасувати заочне рішення суду, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування районним судом обставин по справі, які мають значення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

З 27.11.2009 року по 20.08.2012 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_4

З липня 2010 року відповідач батько дитини самоусунувся від її виховання, не цікавиться її долею та станом здоров'я, оскільки з чого залишив сім'ю.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

З доводів позивача вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалась на його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Так, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності).

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою.

Проте з матеріалів справи вбачається, що 01.08.2013 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до начальника по справам дітей Одеської міської ради з письмовою заявою, відповідно до якої він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з наслідками ознайомлений, просив розглянути дане питання без його участі, у подальшому претензії пред'являти не буде.

Крім того, у подальшому, 08.11.2013 року відповідач ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої зазначив, що він є батьком малолітньої ОСОБА_4, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_3, про розгляд справи про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 йому відомо, вказані позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на доводи апелянта про те, що вказана заява була ним складена за домовленістю з позивачем, відповідно якої відповідач, діючи в інтересах дитини, погодився на позбавлення його батьківських прав, оскільки позивач має намір зареєструвати шлюб з громадянином іншої країни та її майбутній чоловік бажає усиновити дитину. Натомість позивач буде надавати відповідачу можливість спілкуватись та бачитись з дитиною, коли вони будуть перебувати на території України, зокрема, у м. Одесі.

Колегія суддів вважає, що позбавлення батьківських прав за умовою не передбачено чинним законодавством України.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідач, надаючи письмові згоди на позбавлення його батьківських прав, розумів та усвідомлював зміст, значення цих заяв та їх правові наслідки, а також свідомо розумів значення своїх дій.

Одночасно, представник позивача пояснив, що позивач станом на теперішній час проживає зі своїм чоловіком та малолітньою донькою у Франції.

Враховуючи згоду відповідача на позбавлення його батьківських прав, а також постійне перебування малолітньої дитини, колегія суддів вважає, що застосовувати до відповідача превентивні заходи впливу не можливо, а докази надані позивачем свідчать про байдуже ставлення до фізичного та духовного виховання дитини, її стану здоров'я, та про свідоме ухилення відповідача від обов'язків, як батька дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

При викладених обставинах, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача доведеними та підтвердженими, у зв'язку з чим підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

18.02.2015 року м. Одеса