АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1126/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 37 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Хацьківської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7, ОСОБА_8 3 травня 2012 р. звернулися до суду з позовом до Хацьківської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування.

В позові вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 - батько позивачів по справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 лютого 2010 р. Після смерті батька відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1.

В установлений законом строк позивачі подали заяви про прийняття спадщини після смерті батька, однак оформити спадщину вони не змогли, тому що співмешканка батька ОСОБА_6 затіяла судову тяганину щодо визнання її членом сім'ї померлого, визнання будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 2 серпня 2011 р. позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання членом сім'ї померлого, визнання будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на ? частину будинку було задоволено та визнано ОСОБА_6 членом сім'ї померлого ОСОБА_10 з 20 червня 2001 р. по 9 лютого 2010 р, визнано будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_10 та ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину будинку НОМЕР_2, розташованого по АДРЕСА_1.

Однак, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 3 листопада 2011 р. рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 2 серпня 2011 р. в частині визнання будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_10, а також в частині визнання права власності ОСОБА_6 на ? будинку скасовано, в задоволені вказаних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

Позивачі вказували, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10, тому просили суд визнати за ОСОБА_7 право власності на спадщину за законом, у вигляді ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_8 право власності на спадщину за законом, у вигляді ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 березня 2015 р. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на спадщину за законом, у вигляді ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнано за ОСОБА_8 право власності на спадщину за законом, у вигляді ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить про його скасування і ухвалення нового рішення по справі, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та її адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги позивачів та їх представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Вимогами ст. 1258 встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Вказаною нормою закону визначено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 - батько позивачів по справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 лютого 2010 р.

Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1, позивачі по справі в установлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини після смерті батька

Постановами від 30 жовтня 2012 р. приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_11 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька позивачів, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також було встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 є позивачі по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - діти спадкодавця, вони є спадкоємцями першої черги за законом, інших спадкоємців першої черги, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, немає.

Отже, суд прийшов до правильного висновку про те, що позивачі мають право на спадкове майно у вигляді житлового будинку за законом.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції і їм була надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано розглянув позов ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до відповідача Хацьківської сільської ради, не мотивував які матеріально-правові відносини щодо права власності на спірний будинок виникли між позивачами та відповідачем, колегія суддів не може прийняти до уваги з тих підстав, що, як зазначено в самій апеляційній скарзі ОСОБА_6 з посиланням на судову практику Вищого спеціалізованого суду України, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яким у даній справі і є Хацьківська сульська рада Черкаського району, Черкаської області.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що вона, поряд з позивачами, є одним із спадкоємців після смерті ОСОБА_10, тому позов повинен був бути пред'явлений позивачами до неї, а вона була залучена судом до участі у справі тільки в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, чим було порушено її процесуальні права, також не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що апелянт не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних та переконливих доказів про те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_10, а саме перша черга спадкоємців у даній справі претендує на спадщину. Доказів про зміну черговості одержання права на спадкування у випадках, передбачених ст. 1259 ЦК України, апелянт суду не надала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 вже двічі зверталася до суду з позовами про визнання за нею права власності на ? частину спадкового будинку з підстав визнання цього будинку, що був придбаний спадкодавцем у 2003 р., спільною сумісною власністю її та ОСОБА_10, як осіб, що проживали однією сім'єю, однак рішеннями апеляційного суду Черкаської області від 3 листопада 2011 р. та від 26 листопада 2014 р. в задоволенні цих вимог їй було відмовлено.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що позивачі не скористалися у 2015 р. своїм правом на оформлення спадщини через нотаріуса не можуть бути прийняті до уваги з тих підстав, що позов ОСОБА_7 і ОСОБА_8 подали до суду у 2012 р. і підставою їх позову явилось те, що нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується постановами нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, про що зазначалося вище.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом під час розгляду справи вимог ч. 2 ст. 60 ЦПК України та витребування з власної ініціативи матеріалів цивільної справи і матеріалів спадкової справи для вивчення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Колегія суддів не вбачає порушень процесуального законодавства, зокрема, вимог ч. 2 ст. 195 ЦПК України, на що посилається апелянт, і в діях суду при поновленні судового розгляду справи 26 вересня 2012 р., оскільки таке право передбачено вказаною нормою закону.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, у свідоцтві про народження ОСОБА_7 вказано її батьком ОСОБА_10, тоді як спадкодавець ОСОБА_10, то про дану обставину, як зазначено в рішенні суду, представник апелянта вказала тільки під час дебатів по справі 18 березня 2015 р., чого остання не заперечувала.

З матеріалів справи вбачається, що з приводу спірного будинку в АДРЕСА_1, між сторонами виник спір з 2010 р., ОСОБА_6 заявляла позови до ОСОБА_7 та ОСОБА_8, як до спадкоємців ОСОБА_10 - його дітей, тобто визнавала, що ОСОБА_7 є дочкою спадкодавця.

Та обставина, що позивачка у даній справі ОСОБА_7 є дочкою померлого ОСОБА_10 встановлено в рішеннях Черкаського районного суду від 2 серпня 2011 р. та апеляційного суду Черкаської області від 3 листопада 2011 р., яким рішення суду було частково скасовано з ухваленням в частині вимог ОСОБА_6 нового рішення про відмову в задоволенні її позову.

Колегія суддів не приймає до уваги і доводи апеляційної скарги про безпідставність ухвали суду від 6 серпня 2012 р. про відмову їй у прийнятті зустрічної позовної заяви, оскільки вказана ухвала нею в установленому законом порядку не оскаржувалась, вона набрала чинності, і в даній апеляційній скарзі питання про скасування вказаної ухвали ОСОБА_6 не ставилося.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду є обґрунтованим і підстав для його скасування не знаходить. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Хацьківської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :