Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/398/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Нікушина В.В.

За участю секретаря Москаленко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Горенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Горенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який є батьком позивачів, після смерті останнього відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку №28 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Оскільки, позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті батька, вони звернулись із відповідними заявами до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області для прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на вищевказаний житловий будинок.

Зважаючи на те, що позивачі фактично прийняли спадщину, просили визнати за ними в порядку спадкування право власності по ? частки на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Позивачі та представник позивачів у судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак через канцелярію суду від представник позивачів надійшла заява, в якій остання підтрмала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності.

Представник Горенської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою в якій просив розглядати справу за його відсутності та за результатами розгляду прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про смерть від 16.07.200 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, було зроблено відповідний запис за №58 (а. с. 7).

25.12.1985 року ОСОБА_4 було складено заповіт відповідно до якого остання належну їй ? частину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами заповіла ОСОБА_1 (далі-позивач-1) та ОСОБА_2 (далі-позивач-2) в рівних частках.

Однак, після смерті ОСОБА_4 позивачі не звернулись до нотаріуса, відтак все належне їй майно було успадковане її чоловіком ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщину за законом, так, як постійно поживав з дружиною до її смерті.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Горенської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.08.1993 року померлому було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,08 га, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу рішенням виконавчого комітету Горенської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області №7 від 19.02.1993 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на ? частину житлового будинку в АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть виданого Виконавчим комітетом Горенськоїсілької ради Києво-Святошинського району Київської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №64.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається із ? частини будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Так, на випадок своєї смерті останнім було складено та посвідчено нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Сподіним І.Л., заповіт за реєстровим №7908, відповідно до якого ? частину зазначеного будинку померлий заповів своїм дітям - позивачу-1, та позивачу-2 в рівних частках.

22.02.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 25.12.1985 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 7908, на користь позивача ОСОБА_2 та одночасно просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Того ж дня позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом з урахуванням частки спадщини від якої відмовився на її користь позивач ОСОБА_1. На підставі вищевикладених заяв позивачів, державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 98/2013.

Як вбачається з копії спадкової справи №98/2013 від 22.02.2013 року, щодо майна померлого ОСОБА_3, останні був власником ? частини будинку АДРЕСА_1, що одночасно підтверджується копією будинкової книги та копією технічного паспорта на житловий будинок.

24.09.2013 року постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу-1 та позивачу-2 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Позивачі прийняли спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач, як спадкоємці померлого ОСОБА_3, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі та належним чином оформити своє право на спадкування, тому таке право підлягає відновленню в судовому порядку.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 321, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право спільно-часткової власності на ? частину житлового будинку №28 (загальна площа 193,3 кв.м.) з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право спільно-часткової власності на ? частину житлового будинку №28 (загальна площа 193,3 кв.м.) з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Нікушин