АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (далі - ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про виплату страхового відшкодування й з урахуванням уточнень до позову, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування з індексом інфляції, в сумі 41030,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 39374 грн. 93 коп. суми страхового відшкодування, судові витрати по справі, в сумі 393 грн. 75 коп., а всього стягнуто 39768 грн. 68 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп», посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення судупершої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_2, який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 25 квітня 2013р між сторонами було укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу № К0022557, зі строком дії з 26 квітня 2013р. по 25 квітня 20214р., предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ДЕУ Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1 2008 року випуску зі страховою сумою 35 000грн. (а.с.5).

Згідно п.13.6 договору у випадку настання страхової події, пов'язаної з незаконним заволодінням транспортним засобом, франшиза становить 10%.

Пунктом 20.4.2 договору передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх документів, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 21 квітня 2014р. до ЄДДР було внесено повідомлення про злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, відповідно до якого 21 квітня 2014р. близько 02 год.30 хв. невстановлені особи, перебуваючи по АДРЕСА_1 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_3, незаконно заволоділи автомобілем ДЕУ Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, чим завдали матеріальної шкоди, на суму 35 000 грн. (а.с.13).

Зі справи убачається, що 22 квітня 2014р. ОСОБА_2 звернувся до страховика з заявою про настання події, пов'язаної з викраденням застрахованого транспортного засобу, а відповідальний працівник компанії на підставі акту прийому-передачі прийняв від ОСОБА_2 комплект ключів та пульт сигналізації викраденого автомобіля, а також свідоцтво про реєстрація транспортного засобу (а.с.9 -12).

Пунктом 20.4.3, 23.15 договору передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в передбачений договором строк. У випадку страхової події за ризиком, зазначеним у п.13.6 договору, страховик протягом 30 робочих днів після одержання всіх необхідних документів та підписання угоди між страховиком та страхувальником про взаємовідносини сторін у випадку, якщо викрадений ТЗ та/або ДО буде знайдено, приймає рішення про виплату страхового відшкодування, складає акт та здійснює виплату страхового відшкодування, або приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Встановлено, що листом від 12 вересня 2014р. страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування й вважала за можливе здійснити такі дії після закінчення досудового розслідування, з посиланням на те, що страхувальником не надано постанов органів внутрішніх справ про порушення та зупинення або закриття кримінальної справи щодо обставин події, а потерпілий не зміг повідомити точне місце вчинення правопорушення (а.с.36,37).

Разом з тим, матеріалами справи безспірно доведено, що за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, пов'язаного з незаконним заволодінням автомобілем ДЕУ Ланос, відкрито кримінальне провадження, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно даних довідки № 46/13-3768 від 15.12.2014р., виданої Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, розслідування у кримінальному провадженні триває (а.с.14).

Чинним КПК України 2012р. не передбачено винесення слідчим у кримінальному провадженні постанов про порушення кримінальної справи, її зупинення чи закриття.

Відповідно до справи, в нічну пору доби мало місце викрадення застрахованого транспортного засобу, а тому та обставина, що потерпілий не зміг повідомити точне місце вчинення правопорушення, не спростовує долучені до справи докази, які дають підстави до визнання події страховим випадком.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними посилання апеляційної скарги про ненадання позивачем повного переліку документів, пов'язаних з викраденням застрахованого транспортного засобу.

Згідно п.7 договору страхування застрахованим транспортним засобом мають право керувати будь-які особи, які мають право керування ТЗ.

Встановлено, що 22 квітня 2014р. позивач звернувся до страхової компанії з заявою про настання події, надавши комплект ключів та пульт сигналізації викраденого автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу й у подальшому, як убачається з матеріалів справи, неодноразово подавав запити з проханням виплатити страхове відшкодування. (а.с.15,36).

Між тим, в порушення п.23.15, страхова компанія не виконала умови договору, в межах місячного строку не виплатила страхове відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає законними й належно мотивованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до стягнення страхового відшкодування, в сумі 31500 грн., а також інфляційних, в сумі 7150 грн., що передбачено положеннями ч.2 ст.625 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в згаданій частині постановлено з дотриманням норм матеріального й процесуального права, з відповідністю викладених у ньому висновків обставинам справи.

При цьому, колегія суддів враховує й положення ч.2 ст.308 ЦПК України, відповідно до яких не може бути скасовано правильне по суті й справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Разом з тим, з висновками районного суду в частині стягнення 3% річних погодитися неможливо.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог..

Відповідно до змісту позову, ОСОБА_2 не заявляв вимог про стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, що свідчить про порушення судом положень ч.1 ст.11 ЦПК України й вихід за межі заявлених по справі вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність внесення у рішення суду першої інстанції змін шляхом зменшення суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню з страхової компанії на користь ОСОБА_2 з 39 374 грн. 93 коп. до 38 650 грн.50коп. (31500+ 7150,50), а також судових витрат з 393грн.75коп. до 386грн.50коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року змінити шляхом зменшення суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь ОСОБА_2 з 39 374 грн. 93 коп. до 38 650 грн.50коп., а також судових витрат з 393грн.75коп. до 386грн.50коп.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/9076/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15810/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.