Провадження № 2/522/7880/15
03 грудня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом приведення квартири у попередній стан, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, та просить зобовязати ОСОБА_2 усунути їй перешкоди в користуванні квартирою №22 по вул. Катерининській, 47 в м. Одесі шляхом приведення квартири АДРЕСА_1 в попередній стан відповідно технічної документації, та демонтування приміщення санвузла та душової кабіни.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона являється власницею квартири АДРЕСА_2, а відповідачці ОСОБА_2 належить на праві власності квартира №13, яка знаходиться в тому ж будинку поверхом вище. Відповідачка в фонарі будинку, який виходить з її квартири, самовільно встановила душову кабіну, у зв'язку з чим постійно заливає квартиру позивачки, яка розташована поверхом нижче. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року, що набрало чинності, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 9 890, 00 грн., а також 5 000, 00 грн. моральної шкоди. Однак, відповідачкою не були усунені причини залиття нижче розташованої квартири, а саме не було приведено квартиру в попередній стан відповідно технічної документації, та не демонтовано приміщення санвузла та душової кабіни, що і обумовило звернення позивачки до суду з дійсною позовною заявою.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Судові повітки направлялись відповідачці як за адресою проживання, так і за адресою реєстрації.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачка до операторів поштового зв'язку не зверталась. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків ОСОБА_2, тому суд вважає, що остання про розгляд справи була сповіщена належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи.
Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку ОСОБА_1, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1997 року, яке видано на підставі розпорядження органу приватизації від 03 грудня 1997 року № 106102. Згідно технічного паспорту квартира позивачки складається з однієї кімнати, загальною пл. 28, 6 кв.м., житловою пл. 19 кв. м. та розташована на першому поверсі будинку.
Відповідачці ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 грудня 2007 року.
Також судом встановлено, що відповідачка в фонарі будинку, який виходить з її квартири, самовільно встановила душову кабіну, у зв'язку з чим постійно заливає квартиру позивачки, яка розташована поверхом нижче.
Вищевказані обставини підтверджуються відповідними актами комісії дільниці №3 КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 12 червня 2012 року, 15 вересня 2012 року, 10 червня 2013 року, висновком будівельно-технічного експертного дослідження №113/2013 від 16 липня 2013 року, з яких вбачається, що залиття квартири №22 сталося з розташованої вище квартири №13, внаслідок недбалого користування сантехнічними приладами та самовільних робіт по демонтажу санвузла.
Крім того, зазначені обставини підтверджуються також заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року, що набрало чинності, згідно якого було стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 9 890, 00 грн., а також 5 000, 00 грн. моральної шкоди.
Зі змісту вказаного рішення також вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_2 відбувається через самовільне здійснення власницею квартири №13 в тому ж будинку перепланування, в результаті якого було добудовано приміщення санвузла на другому поверсі будинку з порушеннями, у зв'язку з чим стоки потрапляють до приміщення ванної кімнати квартири №22.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно ст. 28 цього Закону власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури.
Згідно ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій» будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з вимогами законодавства та відповідно до затвердженої проектної документації.
Пунктом 1.4.5 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ №76 від 17 травня 2005 року передбачено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Згідно п. 1.4.6 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, відповідачка всупереч названим нормам закону порушує право власності позивачки, а саме: без вівдповідних дозвільних документів здійснила перепланування власної квартири, в результаті якого було добудовано приміщення санвузла на другому поверсі будинку з порушеннями, у зв'язку з чим стоки потрапляють до приміщення ванної кімнати квартири №22.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про усунення перешкод у здійснені права користування квартирою №22 по вул. Катерининській, 47 в м. Одесі шляхом зобовязання відповідачки привести квартиру АДРЕСА_1 в попередній стан відповідно технічної документації, та демонтувати приміщення санвузла та душової кабіни.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивачка понесла додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 9, 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій», Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ №76 від 17 травня 2005 року, ст. ст. 319, 321, 328, 387, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом приведення квартири у попередній стан, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою №22 по вул. Катерининській, 47 в м. Одесі шляхом приведення квартири АДРЕСА_1 в попередній стан відповідно технічної документації, та демонтування приміщення санвузла та душової кабіни.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена