Ухвала

іменем україни

8 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 травня 2015 року в справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, зобов'язання здійснити дії,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що проведеною прокурорською перевіркою встановлено, що Бердянською МР 25 лютого 2010 року прийнято рішення № 6 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», п. 7.4 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0799 га, розташовану по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва.

На підставі зазначеного рішення йому видано державний акт на право власності на дану ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Зазначав, що проект відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_2 погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства.

Спірна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення.

Крім того, проект відводу земельної ділянки не передавався відповідному органу земельних ресурсів для проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації.

У зв'язку з виявленням численних порушень вимог земельного та містобудівного законодавства позитивні висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 зазначеної земельної ділянки 1 червня 2010 року та 22 березня 2011 року були відкликані управлінням Держкомзему у м. Бердянськ та управлінням архітектури та містобудування Бердянської МР відповідно, а також головою Запорізької обласної державної адміністрації, винесено розпорядження про необхідність скасування Бердянською МР висновків, наданих з 20 травня 2009 року, стосовно відведення земельних ділянок під індивідуальне дачне будівництво на територіях рекреаційного призначення.

Відповідно до ситуаційної схеми виділеної відповідачу земельної ділянки кадастрового плану проекту землеустрою, спірна земельна ділянка розташована в межах м. Бердянська на території Бердянської коси в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме: на відстані 33,21 м від урізу води Азовського моря, що порушує ст. ст. 85, 88, 90 ВК України, ст. ст. 59, 60 ЗК України та унеможливлює передачу її в приватну власність.

У затвердженому оскаржуваним рішенням Бердянської МР № 6 від 25 лютого 2010 року проекті землеустрою розміри і межі прибережної захисної смуги Азовського моря не враховано, що унеможливлює відведення такої земельної ділянки, оскільки порушує п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Мінприроди України від 5 листопада 2004 року № 434.

Рішенням Бердянської МР № 6 від 25 лютого 2010 року порушено вимоги містобудівного законодавства, оскільки генеральним планом м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської МР № 8 від 25 червня 2009 року, за адресою виділеної відповідачу земельної ділянки передбачено лише розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, що зазначено також у листі ВК Бердянської МР від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до проектних рішень Генерального плану міста будівництво дачних районів у межах м. Бердянська не передбачено, а п.3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» передбачена заборона на будівництво нових дачних районів в міських населених пунктах.

Крім того, спірна ділянка розташована на території Бердянської коси та передана у власність з порушенням ст. ст. 58-60 ЗК України та ст. ст. 88, 90 ВК України при відсутності затвердженої містобудівної документації м. Бердянська, а саме: відсутності детальних планів територій окремих районів міста, зокрема, території Бердянської коси.

Враховуючи наведені обставини, прокурор просив визнати незаконним та скасувати п. 7.4 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської МР № 6 від 25 лютого 2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам»; визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0799 га, виданий на ім'я ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 повернути зазначену вище ділянку територіальній громаді м. Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 травня 2015 року, позов Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 7.4 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської МР Запорізької області п'ятого скликання № 6 від 25 лютого 2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам».

Визнано недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0799 га, що виданий на ім'я ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку вартістю 79 860 грн 05 коп., площею 0,0799 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2, межі якої визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданому ОСОБА_2 територіальній громаді м. Бердянська.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у позові, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, застосувавши положення ст. ст. 88, 90 ВК України, ст. ст. 12, 50-52, 58-60, 116, 118, 123, 125, 126 ЗК України, ст. ст. 328, 1212 ЦК України, на підставі доказів, які належним чином оцінені, виходив із того, що передача у власність відповідачеві спірної земельної ділянки, яка відноситься до земель рекреаційного призначення, була здійснена із порушенням визначеного законодавством порядку.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, зобов'язання здійснити дії.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель