Справа № 459/2150/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача - за первісним позовом, за зустрічним

позовом - відповідача ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

представника відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом, у якому із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.12.2015 року просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: смт. Гірник, вул. Панаса Мирного, 5/3 Львівської області. Позов мотивують тим, що являються квартиронаймачами вказаної вище квартири. Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак проживає протягом більше десяти років за адресою: смт. Гірник, вул.. Панаса Мирного, 8/5 Львівської області, в будинку, який був наданий для відселення його матері зі сімєю. 17.03.2006 року відповідач був засуджений Червоноградським міським судом Львівської області та відбував покарання з 27.02.2006 року по 27.08.2010 року. Після закінчення відбування терміну покарання відповідач повернувся проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач 10.09.2015 року подав до суду зустрічну позовну заяву, у якій просить зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні житлом, а саме: квартирою № 3 в будинку № 5 по вул.. Панаса Мирного в смт. Гірник Львівської області. На обгрунтування зустрічного позову послався на те, що у квартирі АДРЕСА_1 проживав із самого народження. 27.02.2006 року був засуджений Червоноградським міським судом Львівської області, але коли 27.08.2010 року звільнився, повернувся на своє місце проживання, то відповідачі не дозволили проживати у житловому приміщенні квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що на даний час не може знайти постійної роботи, немає можливості винаймати житло, іншого житла немає, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.09.2015 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні житлом об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та присвоєно номер - №459/2150/15-ц.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 (яка є ще представником за довіреністю ОСОБА_7В.) відповідач за зустрічним позовом та представник позивачів за первісним позовом у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснили, що сімї матері відповідача, куди входив і він сам, виділялася квартира для проживання. Просять позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Позивачі ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, подали заяви (а.с. 45, 46, 47) про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі, просять такий задовольнити.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом та його представник у судовому засіданні первісний позов не визнали. Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовами пояснив, що його довіритель проживав із самого дитинства у квартирі АДРЕСА_1. Потім він був засуджений, звільнившись з місць позбавлення волі, відповідачі за зустрічним позовом у вказану вище квартиру його не впустили. Просять відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що позивач за зустрічним позовом являється її сином. Визнала, що дійсно їй та членам її сімї виділялась квартира, куди всі переїхали проживати, однак ОСОБА_4, оскільки він був неповнолітній, не прописали у виданій їй квартирі. Стверджує, що відповідачі за зустрічним позовом не впускають її сина у квартиру АДРЕСА_1 та не дозволяють йому там проживати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка ОСОБА_9, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів з огляду на таке.

Як видно з довідки КП «Комінтех» № 7660 від 11.09.2015 року позивачі та відповідач за первісним позовом зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 69).

Згідно з довідкою Червоноградського управління ЖКГ № 1122 від 11.12.1995 року в звільнену квартиру АДРЕСА_2, однокімнатну поселити тимчасово до моменту знесення бараку, без права прописки сімю шахтаря ОСОБА_10, склад сімї 5 чоловік. Прописана сімя смт. Гірник, вул.. П.Мирного, 5/3, склад сімї 15 чоловік (а.с. 12).

Відповідно до акту від 08.05.2003 року, складеного членами комісії Гірницької селищної ради громадянка ОСОБА_9 прописана в смт. Гірник по вул.. П.Мирного, 5/3, а протягом тривалого часу разом і трьома дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Як видно з актів КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 1 від 24.01.2014 року, № 6 від 17.02.2014 року, № 17 від 19.09.2014 року ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1995 року (а.с. 15, 16, 17).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.08.2005 року за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 визнано право на житлову площу в квартирі АДРЕСА_3.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно з частиною 3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом.

Згідно із статтями 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71 ЖК, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки.

Як встановлено судом, відповідач 17.03.2006 року був засуджений Червоноградським міським судом Львівської області до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання з 27.02.2006 року по 27.08.2010 року (а.с. 34).

Ураховуючи, що відповідач за первісним позовом зареєстрований у спірному приміщенні, не має іншого житла, не працює, не має можливості винаймати житло, відбував покарання з 27.02.2006 року по 27.08.2010 року, суд вважає, первісний позов необгрунтованим, а отже, у його задоволенні слід відмовити.

Що стосується зустрічного позову, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_4 на обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що відповідачі не впускають його проживати у квартиру ІНФОРМАЦІЯ_9, однак жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження цього не дає, а пояснення свідка ОСОБА_9, з яких слідує, що її сина ОСОБА_4 відповідачі за зустрічним позовом не впускають проживати у вказану вище квартиру, судом до уваги не беруться та оцінюються критично з огляду на те, що вона являється матірю останнього, тому може давати пояснення, спрямовані на захист останнього.

Водночас, згідно з повідомленням Червоноградського МВ ГУ МВС України у Львівській області від 02.10.2015 року заяв та повідомлень від ОСОБА_4 за фактами перешкоджання йому у доступі та проживанні в квартирі за адресою: вул. П.Мирного, 5/3 в смт. Гірник Львівської області зареєстровано не було.

Отже, у звязку з необґрунтованістю зустрічного позову, такий не задовольняється.

Керуючись: ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні житлом - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. І. Рудаков