АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ а/п 22-ц/796/577/15 Головуючий у 1 інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач: Нежура В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А

В жовтні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що.26 червня 2006 року між КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту відповідно до умов якого Відповідач зобов'язалася сплачувати 30% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений у договорі терміном на один рік із можливістю автоматичної його пролонгації на цей же термін у випадку відсутності заперечень сторін щодо цього.

В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала та станом на 05 жовтня 2014 року мала заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 5 956,07 гривень, яка складалась із:заборгованість по тілу кредиту в розмірі 974,14 гривень;заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 4222,12 гривень;заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 759,81 гривень.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року позов ПАТ КБ"Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 26.06.2006р. в сумі 1422,25 гривень, з яких: 878,33 гривень заборгованості за нарахованими процентами; 543,92 гривні заборгованості по сплаті неустойки (штрафу) за прострочення виконання зобов'язання та вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що суд допустив невірне тлумачення частин 1,5 статті 261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, який закінчився на час звернення позивача до суду із позовом, на що апелянтом було звернуто увагу суду у вигляді подання відповідної заяви про застосування позовної давності.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу, із викладених в ній підстав, представник позивача в судове засідання не з*явився, будучи повідомленим належним чином про час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав

Задовольняючи частково пред'явлений позов суд першої інстанції виходив із того, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором лише в межах позовної давності (три роки) перед зверненням до суду, тобто за період починаючи з 31.10.2011 р., відповідно у стягненні заборгованості за тілом кредиту відмовлено повністю, оскільки весь її розмір став простроченим в серпні 2008 року.

Натомість, заборгованість за нарахованими на тіло кредиту (974,14 грн.) відсотками за період в межах строку позовної давності становить 878,33 грн.

Оскільки Відповідачем не виконані зобов'язані в тому числі по сплаті процентів за користування кредитними коштами нарахованих і протягом останнього року перед зверненням до суду, то суд не може застосувати наслідки пропуску спеціального (річного) строку позовної давності до неустойки, у зв'язку із чим Відповідач повинен сплатити штраф за невиконання договірних зобов'язань в розмірі 543,92 грн. (500 грн + 878,33 грн / 100 * 5 = 500грн + 43,92 грн = 543,92 грн.)

Але погодитися з такими висновками в повній мірі не можна.

Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 2000 гривень зі щомісячним зменшенням ліміту на мінімальну суму в розмірі еквівалентному 10 доларам США та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних. При цьому, на суму простроченої заборгованості Відповідач зобов'язався сплачувати 60% річних.

Фактично Відповідачем було отримано 2000 гривень, поступово повертати які вона повинна була до 30 серпня 2008 року (якщо брати мінімально необхідний місячний платіж в розмірі еквівалентному 10 доларам США), що відображено у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, з якого видно, що станом на 1 вересня 2008 року Відповідачу нараховувалася прострочені заборгованість по тілу кредиту в сумі 974, 14 грн., заборгованість по процентам в сумі 745, 81 грн., а також проценти на прострочену заборгованість по кредиту в сумі 46,31 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Випадки застосування спеціальної позовної давності встановлені ст. 258 ЦК України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, початок перебігу строку позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги з приводу неправильного застосування судом положень законодавства, яке регулює питання позовної давності по вимогам, які виливають із зобов'язань за кредитними договорами.

Суд обґрунтовано зазначив, що як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості по тілу кредиту, строк користування кредитними коштами закінчився 1 вересня 2008 року, і з цієї дати заборгованість вважається простроченою, як по тілу кредиту так і усім іншим зобов'язанням, що випливають із даного факту.

Наведена обставина свідчить про те, що з 1 вересня 2008 року у позивач виникло право вимоги до Відповідача про стягнення простроченої заборгованості, в тому числі по тілу кредиту, процентам і штрафам, яке він повинен реалізувати у встановлених законом строки, тобто до 1 вересня 2011 року.

Також не можна погодитися із виском суду про правомірність нарахуванням процентів на прострочену заборгованість по тілу кредиту після 1 вересня 2008 року і до дня пред'явлення позову, з тих підстав, що строк користування коштами встановлений договором, і після спливу цього строку, у кредитора виникає право вимоги позичених коштів разом із процентами, нарахованими на дату закінчення строку виконання зобов'язання, а також штрафних санкцій, застосування яких виникає у зв'язку із фактом невиконання Відповідачем зобов'язання у встановлений договором строк.

Таким чином, оскільки із даними вимогами банк звернувся в суд в жовтні 2014 року, то є підстави вважати, що він поданий з пропуском позовної давності, і з урахуванням поданої Відповідачем заяви про застосування позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Підлягає також і скасуванню рішення в частині стягнення на користь позивача судового збору.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, і тому його законність і обґрунтованість колегією суддів не перевірялася.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити..

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.06.2006 р. в сумі 1422,25 грн., а також стягнення судового збору в сумі 229,40 грн. скасувати і ухвалити нове рішення такого змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.06.2006 р., а також витрат по оплаті судового збору відмовити.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: