Справа № 761/3796/15-ц
Провадження № 2-н/761/93/2015
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви

18 лютого 2015 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Гриньковська Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1, боржник: Державне підприємство «ДЕРЖЕКОІНВЕСТ» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «ДЕРЖЕКОІНВЕСТ» на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Розглянувши матеріали заяви та документи, долучені до неї, суддя дійшов висновку, що у прийнятті заяви необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.97 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п.9. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявник вказував, що з моменту прийняття його на роботу в ДП «ДЕРЖЕКОІНВЕСТ», а саме, з 21.10.2014, заробітна плата з цього часу йому не виплачувалася, внаслідок чого, станом на 23.01.2015, за боржником обліковується заборгованість в сумі 22268,06грн., яку боржник відмовився йому виплатити у зв'язку з відсутністю грошових коштів.

Разом з тим, з доданих до заяви про видачу судового наказу документів, не вбачається, що заробітна плата заявнику ДП «ДЕРЖЕКОІНВЕСТ» не виплачувалася, а також, у заяві відсутні докази, що заявнику було відмовлено у виплаті заробітної плати.

Крім того, як вказує заявник, неодноразові звернення до підприємства з вимогою про виплату заробітної плати, залишено без уваги. Натомість, доказів цього матеріали заяви не містять.

Таким чином, оскільки із заяви про видачу судового наказу і поданих до заяви документів, вбачається спір про право, вважаю за необхідне, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 97, 100, 101, 109 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1, боржник: Державне підприємство «ДЕРЖЕКОІНВЕСТ» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Роз'яснити, що за змістом ч.2 ст.101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя