АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/591/15-ц Головуючий у І інстанції Радченко Г.А.
Номер провадження: 22-ц/791/1933/15 Доповідач: Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 28 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Базіль Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Яковенку В.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника Державної казначейської служби України ОСОБА_4,прокурора Прокуратури Херсонської області Настич В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційні скарги Державної казначейської служби України,Прокуратури Херсонської області на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 26 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Херсонської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИЛА:

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 26 липня 2012 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 370 КК України та затримано на підставі ст. 115 КПК України редакції 1960 року, через що наказами № 242 від 26 липня 2012 року 31 липня 2012 року та № 168 о/с УМВС України в Херсонській області його було звільнено з посади старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, 27 липня 2012 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона було продовжено строк його затримання до 10 діб, а 03 серпня 2012 року було предявлено обвинувачення за ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України та прийнято постанову про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка ухвалою апеляційної інстанції від 13 серпня 2012 року залишена без змін. 25 вересня 2012 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеною без змін ухвалою апеляційної інстанції від 09 жовтня 2012 року, термін тримання під вартою було продовжено, у кінці жовтня 2012 року кримінальну справу передано до суду для розгляду по суті, 21 травня 2013 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеною без змін ухвалою апеляційної інстанції від 16 липня 2013 року, кримінальну справу повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування, 19 серпня 2013 року запобіжний захід відносно ОСОБА_2 було скасовано із звільненням його з-під варти, 27 грудня 2013 року слідчим прокуратури було прийнято рішення про закриття кримінального провадження в частині внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення. 30 квітня 2014 року позивач отримав копію постанови про закриття кримінального провадження та повідомлення про законність прийняття цього рішення, наказом УМВС України в Херсонській області № 243 о/с від 17 вересня 2014 року наказ цього ж органу № 168 о/с від 31 липня 2012 року в частині звільнення позивача був скасований з поновленням його на службі в органах внутрішніх справ.

З посиланням на незаконне перебування під кримінальним переслідуванням позивач звертався до Прокуратури Херсонської області з вимогою відшкодування втраченого заробітку за період з 26 липня 2012 року по 27 грудня 2013 року, листом даного органу від 12 грудня 2012 року йому відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на неможливість визначення середньомісячного розміру грошового забезпечення позивача, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року затверджено мирову угоду щодо стягнення грошового забезпечення з ХМУ УМВС України в Херсонській області за період з 17 вересня 2013 року по 16 вересня 2014 року у розмірі 36236,64 гривні, у позові у даній справі позивач просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь у відшкодування шкоди від незаконного кримінального переслідування втрачене внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури і суду грошове забезпечення за період з 01 серпня 2012 року по 16 вересня 2013 року у розмірі 40691,97 гривні.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 26 травня 2015 року позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання на користь ОСОБА_2 спричинену шкоду у вигляді грошового забезпечення, втраченого внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури та суду, за період з 01 серпня 2012 року по 16 вересня 2013 року у розмірі 40691,97 гривні.

В апеляційній скарзі Державної казначейської служби Україниз посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, закриття провадження у справі, оскільки держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням, лише у разі скасування вироку суду, як неправосудного, незаконне звільнення ОСОБА_2 відбулося не з підстав незаконних дій органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, а у звязку з недотриманням УМВС України в Херсонській області чинного законодавства, яке регулює порядок звільнення з органів внутрішніх справ, відшкодування матеріальної шкоди у вигляді грошового забезпечення за час вимушеного прогулу повинно бути проведене Херсонським управлінням УМВС України в Херсонській області, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» передбачено відшкодування шкоди лише за час відсторонення від роботи, а така підстава, як звільнення, не може бути прирівняна до відсторонення від роботи через іншу правову природу.

В апеляційній скарзі Прокуратури Херсонської області з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки підставою для відшкодування шкоди є відсторонення від роботи (посади), що є процесуальною дією, передбаченою кримінальним процесуальним законодавством, процесуальне рішення в межах розслідування кримінальної справи про відсторонення ОСОБА_2 від посади не приймалося, в матеріалах справи відповідні відомості відсутні, відповідно до мирової угоди між ОСОБА_2 та Управлінням УМВС України в Херсонській області останнє зобовязалося виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за один рік в сумі 36236,64 гривні, а тому втрачений заробіток позивачу вже фактично виплачено у якості заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно спір про виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення за час припинення трудових відносин в межах спірного періоду вже вирішено, при ухваленні рішення у справі судом першої інстанції невірно здійснено розрахунок втраченого заробітку позивача.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, представники відповідачів визнали наявність причинного звязку між незаконними діями органів дізнання, прокуратури та суду при кримінальному переслідуванні позивача та звільненням його зі служби, проте вважали, що відсторонення від служби (звільнення) позивача було проведено Управлінням УМВС України в Херсонській області, а не органами, які вели кримінальне провадження щодо позивача, тому даний орган має відшкодовувати втрачене грошове забезпечення, представник прокуратури на підтвердження доводів апеляційної скарги не надала іншого розрахунку втраченого позивачем грошового забезпечення, представник позивача вважала скарги такими, що задоволенню не підлягають.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в його редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин сторін.

Відповідно до п. 1) ст. 1, п. 2) ч. 2, п. 1) ст. 3, ст. 4 вказаного Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину, у такому випадку громадянинові відшкодовуються заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Порядок відшкодування шкоди передбачено ст. 12 Закону, а ст. 15 поширює його дію і на випадки поновлення службових, пенсійних, житлових, інших особистих і майнових прав та відшкодування іншої шкоди, завданої особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Як вбачається з матеріалів справи на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 перебував на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Острівського відділення міліції Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС, 26 липня 2012 року постановою слідчого в особливо важливих справах Відділу нагляду за виконанням законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та досудовим слідством прокуратури Херсонської області відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України, цього ж дня його було затримано, наказами Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 26 липня 2012 року № 242 та від 31 липня 2012 року № 168 о/с ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом Органів внутрішніх справ України за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з посиланням на факт його затримання працівниками УСБУ в Херсонській області та Прокуратури Херсонської області та порушення проти нього кримінальної справи за відповідним обвинуваченням.

27 липня 2012 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона продовжено строк затримання ОСОБА_2 до десяти діб, 03 серпня 2012 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13 серпня 2012 року, відносно ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, 25 вересня 2012 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09 жовтня 2012 року, строк утримання під вартою ОСОБА_2 було продовжено до 4-х місяців до 26 листопада 2012 року, 03 серпня 2012 року старшим слідчим Відділу прокуратури Херсонської області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 у якості обвинуваченого з обвинуваченням його у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України, 21 травня 2013 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеною без змін ухвалою апеляційної інстанції від 16 липня 2013 року, кримінальну справу відносно ОСОБА_2 було направлено прокурору Херсонської області для організації додаткового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_2 «взяття під варту» залишено без змін, 19 серпня 2013 року постановою старшого слідчого Відділу розслідування корупційних кримінальних правопорушень прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 було звільнено з-під варти, 27 грудня 2013 року постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого Відділу прокуратури Херсонської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000078, в частині внесених відомостей про вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення було закрито у звязку з відсутністю в діях останнього складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України.

03 вересня 2014 року рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції від 15 жовтня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до Прокуратури Херсонської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду за обставин, які зазначені у позові у даній справі, задоволено частково, ухвалено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 103569,30 гривні у відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконного затримання, притягнення до кримінальної відповідальності, утримання під вартою, незаконного перебування під слідством та судом.

Наказом Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 17 вересня 2014 року № 243 о/с наказ цього ж органу № 168 о/с від 31 липня 2012 року в частині звільнення позивача було скасовано, 13 березня 2015 року ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди затверджено умови примирення сторін, за якими відповідач визнав позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 36236,64 гривні за період з 28 грудня 2013 року по 16 вересня 2014 року.

Таким чином, у звязку із закриттям кримінальної справи стосовно позивача з реабілітуючих підстав, всі процесуальні дії, які були вчинені в межах даного кримінального провадження, є незаконними, отже позивач набув право подачі позову про відшкодування шкоди.

У своїх запереченнях проти позовних вимог відповідачі посилаються на те, що органами дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду не приймалося процесуального рішення щодо відсторонення позивача від посади, за якого він би втратив грошове забезпечення, таке забезпечення він втратив у звязку зі звільненням з органів внутрішніх справ, отже відшкодовувати завдану шкоду має орган, який провів звільнення.

З такими доводами апеляційних скарг колегія суддів погодитися не може з такого розсуду.

П. 1) ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено відшкодування шкоди громадянину внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, отже відшкодуванню підлягає шкода, завдана як окремими процесуальними діями вказаних органів, так і їх сукупністю в цілому.

Позивача в межах кримінального провадження було незаконно затримано, притягнуто у якості обвинуваченого, обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, тобто до нього було застосовано кілька кримінально-процесуальних заходів, які обмежили його права та свободи, і які слід розглядати у їх причинно-наслідковому звязку з втратою позивачем грошового забезпечення за місцем служби.

Питання кримінального провадження у спірний період до 19 листопада 2012 року регулювалися КПК України редакції 1960 року, з 19 листопада 2012 року КПК України редакції 2012 року, ОСОБА_2, як працівнику міліції, інкримінувалося вчинення посадового злочину, у такому випадку як ст. 147 першого Кодексу, так і ст. 154 чинного КПК України передбачає обовязкове відсторонення підозрюваного або обвинуваченого від посади, проте позивача було затримано, а потім обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, отже відбулося більш жорстке втручання у його права з фактичним відстороненням від посади і потреби у додатковому процесуальному рішенні з цього приводу не було, така необхідність в силу приведених положень норм процесуального Закону могла мати місце після звільнення позивача з-під варти 19 серпня 2013 року, проте у звязку зі звільненням зі служби відсторонювати його не було від чого, в іншому випадку відсторонення мало бути застосовано і продовжуватися до 27 грудня 2012 року, коли кримінальна справа проти позивача була закрита.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позивачу було предявлено незаконне обвинувачення, в силу якого він протягом всього часу кримінального переслідування з моменту затримання і до закриття провадження у справі, - не міг виконувати службові обовязки та отримувати за це грошове забезпечення, першопричиною у цьому є незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, які стали підставою для звільнення позивача зі служби, проте, незалежно від останньої обставини, в силу вказаних положень кримінально-процесуального закону, за умови чинності предявленого обвинувачення, позивач реально не міг бути допущеним до посади, отже не міг отримувати грошове забезпечення, у разі виключення лише однієї складової спірних правовідносинах сторін незаконного кримінального переслідування позивача з боку відповідних органів, - позивач не втратив би грошове забезпечення і не зазнав би збитків, що підтверджує наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями цих органів та їх наслідками для позивача.

За умовами примирення сторін, затвердженими постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року, позивачу виплачено Херсонським міським управлінням УМВС України в Херсонській області грошове забезпечення за період після його кримінального переслідування, тобто за межами позовних вимог у даній справі, розрахунок втраченого грошового забезпечення позивачем здійснено та прийнято судом на підставі наявних у справі доказів, не спростованих відповідачами.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не містять посилань на обставини у справі чи норми права, які б могли бути підставою для їх задоволення, скарги слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Прокуратури Херсонської області відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _