РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16017/15-ц

Провадження № 2/643/5005/15

10.12.2015 р. Московський районний суд м. Харкова

в складі:

головуючого судді Омельченко Н.І.

при секретарі Коршак В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в гір.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання чоловіка,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.09.2015 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі 400 (чотириста) грн.. 00 коп. на утримання чоловіка з моменту подачі позовної заяви, встановивши що аліменти підлягають індексації виходячи із змін величини прожиткового мінімуму.

Свої вимоги мотивував тим, що з 28.03.1992 року по 06.06.2011 рік він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В дитинстві він отримав травму правого ока, що в подальшому вплинуло на зір. З 2007 року стан здоровя, а саме зір, стало погіршуватись. Погіршення сталося з вини відповідача саме в період перебування в шлюбі.

10.02.2007 року відповідачка нанесла йому удар в тім'яно-потилочну область справа, після чого з 2009 року позивач переніс дві операції на праве око, та ледь розрізняв світ. 29.01.2010 року відповідачка привела до дому трьох незнайомих чоловіків за місцем мешкання позивача, керуючи їх діями, побила позивача, наносячи тілесні ушкодження в область голови.

З 15.07.2014 року позивачу була встановлена інвалідність: ступінь обмеження спосібності до трудової діяльності третя довічна, з розміром соціального посібника 949,00 грн.

У звязку із втратою працездатності та інвалідністю, позивач не має можливості забезпечити себе самостійно, оскільки знайти роботу, яка б відповідала його стану здоровя не має можливості. Дохід позивача складається лише з соціального посібника, йому постійно не вистачає на життя 300-400 грн. на місяць. В добровільному порядку відповідачка відмовляється допомагати йому, а тому він змушений звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково зазначивши, що втрата зору у позивача сталася з вини саме відповідачки в період шлюбу. Утрата зору спричинила інвалідність. Позивач по справі сплачує аліменти на утримання свого сина. Окрім коштів соціальної допомоги, іншого доходу позивач не має. Окрім цього зазначила, що в період шлюбу, відповідачка ніде не працювала, а тому позивач має право на утримання від відповідачки після розірвання шлюбу.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовної заяви заперечувала у повному обсязі, в обґрунтування посилалась на викладене в письмових запереченнях. Так, відповідно до заперечень, відповідачка зазначила, що в обґрунтування позову позивачем не надано жодного доказу її протиправної поведінки по відношенню до нього. Окрім цього, в них з позивачем є спільний син, ОСОБА_3, який навчається на 2 курсі ХНУРЕ та знаходиться на її утриманні. Позивач не сплачує аліменти на утримання свого повнолітнього сина, внаслідок чого сталася заборгованість за сплату аліментів на загальну суму 16 563,97 грн. Дані обставини свідчать про відсутність у позивача законних підстав для отримання утримання від відповідачки.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, письмові заперечення, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1992 року по 06.06.2011 рік, відповідно до заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, справа № 2-3395.

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ № 651019 від 17.07.2014 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи з 15.07.2014 року по зору, безстроково. Вказано, що йому протипоказана праця на висоті, в рухомому механізмі, з ризиком травми. (а. с. 6).

Згідно довідки УПСЗН в Московському районі м. Харковавід 26.02.2015 року № 9698 ОСОБА_1 знаходиться на обліку та отримує державну соціальну допомогу як інвалід 3 групи у розмірі 949,00 грн. (а. с. 5).

Згідно зі ст. 75 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально утримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.03.2007 року та 02.02.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину передбаченого ст.. 296 КК України, та в мотивувальній частині постанови вказано, що встановити осіб, які спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_1 не вдалося (а. с. 13, 14)

Відповідно до ст.. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу, або протягом року після розірвання шлюбу від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Крім того, законом встановлено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність встановлений з 1 січня 2015 року 949 гривень, з 1 вересня 1074 гривень.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачем надана довідка про розмір соціальної допомоги станом на лютий 2015 року, відповідно до якої розмір соціальної допомоги складає рівню прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Окрім цього слід зазначити, що відповідно до довідки МСЕК позивач отримав інвалідність лише в 2014 році, а шлюб було розірвано в 2011 році, тобто через три роки після розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог, враховуючи те, що позивач по справі отримує соціальну допомогу, розмір якої не менше розміру, встановленого законом прожиткового мінімума для встановленої категорії осіб та відповідно до довідки позивач не є особою, яка не може працювати, а відповідачка в своїх поясненнях вказала, що вона є безробітною, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу.

Керуючись ст.ст. 75,76 180, 181, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Анатолійовичу- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя : Омельченко Н.І.