АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4193/15 Головуючий 1 інст. Шарко О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення часу спілкування з дитиною та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення часу спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3, а у березні2015 року - ОСОБА_4 звернулися до суду в порядку вимог ст.ст. 257, 263 СК України з самостійними позовами до ОСОБА_5 про зобовязання останньої не чинити їм перешкоди у спілкуванні з їх неповнолітнім внуком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши місце спілкування з онуком за адресою: АДРЕСА_1; встановити час, коли вони можуть зустрічатися з онуком з урахуванням його інтересів та фізичного iпсихічного здоров'я, а саме: забирають зi школи в 13 год. 10 хв., прогулянка з13 год. 20 хв. - 14 год. 10 хв., обід - 14 год. 15 хв. - 14 год. 45 хв., відпочинок (сон) 14 год. 45 хв. 16 -00 год., виконання домашнього завдання - 16 год. 10 хв. - 18 год. 00 хв., відвідування секції у понеділок, середу, пятницю (визначає відповідач) 16 год. 30 хв. - 18 год. 30 хв., вихідні дні визначає відповідач їх дочка ОСОБА_5, з якою проживає внук.

В обгрунтування позовів позивачі зазначали, що з першого дня народження внука вони допомагали дочки доглядати за дитиною, оскільки батько ОСОБА_7 ( з яким дочка розірвала шлюб) не приймав участі у догляді та вихованні сина. З серпня 2007 року ОСОБА_8 змушена була вийти на роботу, доглядом за дитиною та її вихованням займалися вони (позивачі). У зв'язку з чим з серпня 2007 року по січень 2010 року позивач ОСОБА_3 знаходилася у декретній ввідпустці, а з січня 2010 року по січень 2012 року - у відпустці по догляду за дитиною.

До 2014 року онук фактично мешкав з ними і вони опікувалися ним, виховували, піклувалися про його здоровя. 3 жовтня 2014 року під впливом батьків ОСОБА_7, дочка забороняє позивачам бачитися та спілкуватися з внуком, у якого відсутній нормальний режим дня, він знаходиться в постійному психологічному стресі. Вони спілкуються з внуком тимчасово тільки двічі на тиждень у школі.

ОСОБА_8 позовні вимоги не визнала, зазначивши, що її матір ОСОБА_3 виключно з власної ініціативи знаходилася у відпустці по догляду за внуком. Дитина проживає з нею, опікується сином вона та колишній чоловік, створюють для своєї дитини належні умови життя та розвитку.

Вказувала, що з квітня 2014 року батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінили своє відношення до неї, що створює конфліктні ситуації, не виконують домовленості з нею щодо порядку спілкування з внуком.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково: встановлений порядок участі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з визначенням часу спілкування кожної суботи місяця з 10-00 год. до 12-00 год. в присутності матері дитини ОСОБА_5

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просять змінити це рішення районного суду, визначивши спосіб їх участі у вихованні онука ОСОБА_6 у відповідності до висновку органу опіки та піклування.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі відповідно до чинного законодавства мають право спілкуватися з онуком, брати участь у його вихованні, однак вважав з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини визначити порядок спілкування в присутності матері дитини, не погодившись з висновком органу опіки та піклування щодо визначеного останнім порядку спілкування з неповнолітньою дитиною.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не у повному обсязі відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 257, 263 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки, чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Спір, щодо участі діда, баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з дня народження онука ОСОБА_6 опікувалися ним, приймали активну участь у вихованні внука, однак у зв'язку з виниклими в останній час конфліктними ситуаціями між позивачами та їх дочкою відповідачем ОСОБА_5, сторони не знаходять спільних контактів по визначенню порядку спілкування з малолітньою дитиною.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів зроблені правильні висновки про те, що висновок №164 від 26.03.2005 року Управління у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення порядку участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні малолітнього внука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 не є достатньо обґрунтованим, оскільки зроблений без врахування пояснень матері дитини ОСОБА_5 та інтересів самої дитини ( в тому числі її способу життя та спілкування з батьком, який не проживає разом з дитиною та інших обставин, що мають істотне значення).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Управління у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради підтвердила ту обставину, що заява ОСОБА_3 про визначення порядку її участі та ОСОБА_4 у вихованні малолітнього внука вирішувалося цим органом без участі матері та батька дитини, без обслідування місця проживання дитини та без спілкування з нею.

У зв'язку з зазначеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо визначення порядку спілкування з онуком у відповідності до висновку органу опіки та піклування, не ґрунтуються на вищезазначених вимогах закону.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність перешкод для відвідування дитиною без присутності матері житлового приміщення, де проживають позивачі.

Між тим колегія суддів вважає, що з урахуванням відносин, які в даний час склалися між сторонами по справі, а також насамперед інтересів дитини, зустрічі баба та діда з внуком за відсутності матері в повній мірі будуть відповідати інтересам дитини, оскільки дитина восьмирічного віку є самостійною, психологічно сформованою особистістю.

Відповідно до Хартії прав сімї, сімя - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

У відповідності до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Оскільки судом не встановлено, що побачення баби та діда з онуком не відповідає інтересам дитини, то немає і підстав обмежувати права позивачів у спілкуванні та вихованні дитини в присутності матері.

У зв'язку з зазначеним колегія суддів вважає можливим змінити оскаржуване рішення в частині визначення порядку спілкування позивачів з онуком, виключивши з рішення посилання на спілкування та виховання дитини ОСОБА_6 в присутності матері ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року змінити, виключивши з резолютивної частини рішення посилання на визначення часу спілкування неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з бабою ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_4 в присутності матері ОСОБА_5.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: