Справа № 456/1575/14 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/1931/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код , в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 13 756 грн. 69 коп. боргу за кредитним договором, а також 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, а всього 14 000 грн. 29 коп.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить таке скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права. Вважає, що перебіг позовної давності щодо стягнення відповідних коштів за Договором почався 16.07.2008 року, тобто з дня наступного за днем, коли мали бути виконані зобов`язання, а сплив такий 16.07.2011 року. Здійснена відповідачем 30.08.2011 року оплата 1543 грн.00 коп. суми основного боргу не переривала строк позовної давності, оскільки дана дія вчинена після спливу такого строку. Крім того, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування п`ятирічного строку позовної давності, оскільки письмового договору щодо збільшення позовної давності сторони не укладали. Разом з тим, в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» зазначено про збільшення строку позовної давності до 5 років, однак вказано замість «строку…» - «терміни…» позовної давності, що суперечить ст.256 ЦК України, оскільки позовна давність визначається строком.

В судове засідання з`явився представник позивача - Жарський І.Р., відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Представник відповідача - ОСОБА_3, подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак колегія суддів вважає, що зазначене клопотання, в силу норми ст.305 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано умов укладеного договору, зобов`язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, підстав для застосування строку позовної давності немає, оскільки такий згідно з п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Рострочка» встанвлений тривалістю у 5 років. Судом враховано оплату відповідачем тіла кредиту в розмірі 1543 грн. 00 коп. станом на 30.08.2011 року, а тому стягнуто суму заборгованості, що існувала на даний момент за вирахуванням тіла кредиту.

Так, з кредитного договору від 15.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 1543 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2009 року, з умовами та графіком погашення кредиту ознайомлена.

Укладений між сторонами договір складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (далі-Умови).

Встановлено, що ОСОБА_2 згоду з Умовами висловила у своїй заяві, яку власноручно підписала (а.с.9).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором (а.с.6-7), станом на 25 березня 2014 року заборгованість за кредитним договором від 15.07.2007 року всього становить 25304 грн. 43 коп., що становить 5902 грн. 59 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1064 грн. 67 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 16656 грн. 1 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов - це 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1181 грн. 16 коп. штраф (процентна складова), згідно з якими умови договору не виконувались.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, талеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 5.5 Умов передбачено, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в п`ять років, що відповідає вимогам ч.1 ст.259 ЦК України і свідчить про дотримання банком строків.

Даний висновок відповідає позиції Верховного Суду України, зазначеній у постанові від 24.09.2014 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги в частині недотримання сторонами вимог щодо письмової форми договору про збільшення позовної давності.

Враховуючи те, що строк позовної давності у спірних правовідносинах встановлений тривалістю у п`ять років, то безпідставним є твердження апелянта про сплив такого 16.07.2011 року. Відтак, сплата 30.08.2011 року 1543 грн. 00 коп. тіла кредиту здійснена в межах строку позовної давності, а тому такий, у відповідності до ст.264 ЦК України, слід вважати перерваним.

Обгрунтування вимог апеляційної скарги щодо зазначення в Умовах положення про збільшення строку позовної давності до 5 років із вказівкою на «термін позовної давності», що суперечить ст.256 ЦК України, не заслуговують на увагу.

Те, що позовна давність є саме строком, а не терміном, випливає зі змісту ст.256 ЦК України, і зазначення в Умовах поняття «терміну» замість «строку» позовної давності не впливає на характер спірних правовідносин та обов`язок належного виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням меж доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, оскаржуване рішення відповідає вимогам законності та обгрунтованості.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу, яка не спростовує висновків суду першої інстанції, слід залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.