Провадження № 2/520/27/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права приватної спільної часткової власності, сплати грошової компенсації за частку та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходився цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, розташованою за вказаною адресою. Рішенням від 29.05.2013 року (т.1 а/с 180) був визначений порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року ( т.2 а/с 78) рішення Київського районного суду були змінено, та виключено абзац про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації різниці між ідеальною та реальною часткою домоволодіння, а в частині визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою рішення від 29.05.2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільним і кримінальних справ від 11 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2014 року залишено без змін ( т.2 а/с 108).

18.02.2013 року із зустрічним позовом до ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 ( т. 1 а/с 83), яка просила суд визнати грошову компенсацію за 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2 у розмірі 101637,93 грн., припинити право приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1, визнати право власності на вказану 1/3 частину будинку за ОСОБА_1 та стягнути судові витрати. Ухвалою Київського районного суду від 29.05.2013 року зустрічний позов ОСОБА_1 був залишено без розгляду ( т.1 а/с 178), однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.10.2013 року ( т.1 а/с 217), ухвала районного суду про залишення без розгляду зустрічного позову була скасована, і справа в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 направлена до суду першої інстанції для її подальшого розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі, та наполягав на його задоволенні, з тих підстав, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, неможливо виділити частки будинку у натурі, частка, яка належить ОСОБА_2 незначна, сумісне користування будинком неможливе, вартість частки розрахована відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, та кошті позивачкою внесені на депозитний рахунок судової адміністрації.

Представник відповідача по зустрічному позову - ОСОБА_4, заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, з посиланням на те, що судовим рішенням вже встановлений порядок користування будинком, а проведений розрахунок вартості частки домоволодіння не відповідає дійсної вартості частині, а крім того, розрахунок проведений представником позивача, якій не є спеціалістом в галузі будівельно-технічних досліджень.

Рішеннями Київського районного суду від 29.05.2013 року та апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року , по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, встановлені наступні обставини:

Відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року за ОСОБА_2 визначено право власності на 1/3 частину житлового будинку та земельної ділянки , площею 0,0422 га, по АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Інші 2/3 частки будинку належать ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та заповіту від імені ОСОБА_7

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (т. 1 а/с 21) технічно можливо і відповідає діючим нормативно-правовим вимогам визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою, згідно якого судом визначений порядок користування житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виділив в користування ОСОБА_2 36/100 часток житлового будинку, які складаються з : 1 - тамбур, площею 2,9кв. м, 2- веранду, площею 13,0 кв. м., 2-3 - кухню, площею 6,8кв. м., 2-4 - жилу, площею 10,0 кв. м. Разом по загальній площі 32,7 кв.м, а також частку у надвірних будівлях загального користування літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г». У користування ОСОБА_1 виділено 64/100 часток житлового будинку , у тому числі: по житловому будинку: 1-1коридор площею 3,70 кв. м та 1-5 - кухня площею 8,70 кв. м.; 1-6 - коридор площею 7,90кв.м.; 1-2 - веранда площею 7,30кв. м.; 1-5-житлова площею 16,1кв. м.; 2-5- житлова площею 10,7кв. м.. Разом по загальній площі 54,4кв.м., а також долю в надвірних будовах загального користування, літньої кухні літ.«В», убиральні літ. «Г».

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставина, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, домоволодіння АДРЕСА_1 знаходиться у спільної часткової власності ОСОБА_1 , та правовідносини, які виникають стосовно вимог про припинення права на частку у спільному майні, врегульовані ст. 365 Цивільного Кодексу України, у частині першої якої зазначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена у натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

В даному випадку суд вважає недоведеною у судовому засіданні позивачкою, та її представником наявність підстав, передбачених у ст. 365 ЦК України, при яких може бути припиненою права на частку у спільному майні: частка, яка належить ОСОБА_2 відповідає всім нормам для житла, та відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи може використовуватися для постійного проживання, займає 1/3 частину будинку, тому не може вважатись незначною; у судових рішеннях, які набрали законної сили встановлено можливість спільного володіння і використання будинку; при таких умовах припинення права на частку безумовно завдасть істотну шкоду інтересам співвласника.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/3 частку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 сплати грошової компенсації за 1/3частку будинку та визнання права власності на 1/3 частку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, а також стягнення судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.