Справа № 522/9877/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.05.2006 р., які знаходяться за адресою: м. Одеса, Військовий спуск, житловий будинок під будівельним №5, квартира за будівельним №39. Вказана квартира загальною площею 66,05 кв.м., розташована на 5 поверсі, секція 2.; м. Одеса, Військовий спуск, житловий будинок під будівельним №5, квартира за будівельним №40. Вказана квартира загальною площею 88,99 кв.м., розташована на 5 поверсі, секція 2, належна Іпотекодавцям на підставі договорів інвестування, а саме Договору №ВС/Р-24 про інвестування від 12.01.2006 р. та Договору №ВС/Р-25 про інвестування від 12.01.2006 р. між Іпотекодавцем та Приватним підприємством «ПРОГРЕС-РИЕЛТ», також позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

При цьому посилається на те, що 22.05.2006 р. між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №014/0075/74/53826. Відповідно до умов даного Кредитного договору, банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 213230,00 доларів США, процентна ставка за кредитом складає 13,25 відсотків річних.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №014/0075/74/53826 від 12.05.2006 р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передано майнові права на квартири, надалі 26.05.2009 р. був укладений договір про внесення змін до іпотечного за №1923 від 22.05.2006 р. на квартири, які знаходяться за адресою: м. Одеса, Військовий спуск, житловий будинок під будівельним №5, квартира за будівельним №39. Вказана квартира загальною площею 66,05 кв.м., розташована на 5 поверсі, секція 2.; м. Одеса, Військовий спуск, житловий будинок під будівельним №5, квартира за будівельним №40. Вказана квартира загальною площею 88,99 кв.м., розташована на 5 поверсі, секція 2.

Банк свої зобов'язання за вказаним Кредитним договором №014/0075/74/53826 від 12.05.2006 р. виконав. У порушення взятих на себе зобовязань ОСОБА_2 належним чином не виконує умови Кредитного договору, внаслідок чого у нього станом на 23.09.2013 р. наявна заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1799232,61 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 223629,91 грн.; нарахованої пені у розмірі 230315,26 грн.

Таким чином, з метою захисту своїх порушених майнових прав, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно раніше надісланої до суду письмової заяви просить розглядати справу за його відсутністю, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22.05.2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль»в особі «Північного» відділення Одеського обласного філіалу, назву якого в подальшому було змінено на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», (надалі - «Банк», «Кредитор», «позивач») та ОСОБА_2 (далі - «Позичальник», «Боржник», «відповідач») був укладений Кредитний договір № 014/0075/74/53826 (далі - «Кредитний договір»), відповідно до пункту 1.1 якого, Позичальнику було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 213230 (двісті тринадцять тисяч двісті тридцять) дол. США.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредит надається на 240 місяців з 22.05.2006 р. 22.05.2026 р. Процентна ставка 13,25% річних, визначена в п.1.4 Кредитного договору.

Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (п.3.1 Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р. між Банком та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) було укладено Договір поруки б/н від 22.05.2006 р.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р. між Банком та ОСОБА_2 22.05.2006 р. був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр за №1923 (далі Іпотечний договір).

26.05.2010 р. між Банком та ОСОБА_2 Валентиновчем було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр за №567, відповідно до якого пункт 1.1. Іпотечного договору був викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим договором є майнові права на квартири, які будуть за адресами:

-м. Одеса, Військовий спуск, житловий будинок під будівельним №5, квартира за будівельним №39. Вказана квартира загальною площею після закінчення будівництва 66,05 кв.м., розташована на 5 поверсі, секція 2.;

- м. Одеса, Військовий спуск, житловий будинок під будівельним №5, квартира за будівельним №40. Вказана квартира загальною площею після закінчення будівництва 88,99 кв.м., розташована на 5 поверсі, секція 2.

Майнові права на квартири підтверджуються: Договором №ВС/Р-24 про інвестування від 12.01.2006 р. та Договором №ВС/Р-25 про інвестування від 12.01.2006 р., укладеного між Іпотекодавцем та Приватним підприємством «ПРОГРЕС-РИЕЛТ».

Пунктом 3.1.4 Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем зобовязань за цим та/або Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 4 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки, у тому числі з урахуванням податків.

З березня 2013 року позичальник не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором №014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р., не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки передбачені договором.

У зв'язку з цим, загальна сума заборгованості за Кредитним договором №014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р. станом на 23.09.2013 р. становить 2253177,78 грн. (два мільйони двісті пятдесят три тисячі сто сімдесят сім гривень 78 копійок), з них:

- заборгованість за кредитом 1799232,61 грн. (один мільйон сімсот девяносто девять тисяч двісті тридцять дві гривні 61 копійка);

- заборгованість за відсотками 223629,91 грн. (двісті двадцять три тисячі шістсот двадцять девять гривень 91 копійка);

- нарахована пеня 230315,26 грн. (двісті тридцять тисяч триста пятнадцять гривень 26 копійок).

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1ст. 598 ЦК України).

Ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До відношень, які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфи І глави 71 ЦК України (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, ОСОБА_2 прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

У відповідності зі ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Зокрема, п 6.5 Кредитного договору №014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р. передбачено, що Кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції та інші витрати, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника. Включаючи забезпечення за цим договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення Позичальника рекомендованим листом.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, Позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, за кожний день прострочення (п.9.1 Кредитного договору).

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом приймається до уваги той факт, що предметом іпотеки призначений для задоволення вимог Банку у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за Кредитним договором №014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р., належать Іпотекодавцю на підставі договорів інвестування, а саме Договору №ВС/Р-24 про інвестування від 12.01.2006 р. та Договору №ВС/Р-25 про інвестування від 12.01.2006 р., укладені між Іпотекодавцем та Приватним підприємством «ПРОГРЕС-РИЕЛТ».

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2015 р. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради надано лист від 14.09.2015 р. №01-12/1515 зі змісту якого вбачається, що в ПРА ОМР відсутнє розпорядження про затвердження акту прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів квартири за будівельним №39, 40 під будівельним №5, за адресою: Військовий узвіз в м. Одесі.

Суд повинен враховувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ, який є чинним на час ухвалення судового рішення.

На підставі цього Закону вбачається, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

При цьому суд враховує, що поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Вищевказане підтверджується також висновком ВСУ від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.

Тому, суд при винесенні рішенні не керується положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ.

Таким чином, позовні вимоги Банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири під будівельним № 39 загальною площею 66,05 кв.м. та квартири під будівельним №40 загальною площею 88,99 кв.м., розташовані в будинку під будівельним №5, секція 2, за адресою: м. Одеса, Військовий спуск, та які належать Іпотекодавцю на підставі договорів інвестування, а саме Договору №ВС/Р-24 про інвестування від 12.01.2006 р. та Договору №ВС/Р-24 про інвестування від 12.01.2006 р. укладені між Іпотекодавцем та Приватним підприємством «ПРОГРЕС-РИЕЛТ», є обґрунтованими.

В той же час, суд бере до уваги положення п. 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Крім того, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати Банку у відповідності до правил ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 3654,00 грн. з ОСОБА_2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 553, 554, 610-612, 623, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ, Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 88, 169, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0075/74/53826 від 22.05.2006 р., яка станом на 23.09.2013 р. становить 2253177,78 грн. (два мільйони двісті пятдесят три тисячі сто сімдесят сім гривень 78 копійок), з яких:1799232,61 грн. (один мільйон сімсот девяносто девять тисяч двісті тридцять дві гривні 61 копійка) - заборгованість за кредитом; 223629,91 грн. (двісті двадцять три тисячі шістсот двадцять девять гривень 91 копійка) - заборгованість за відсотками; 230315,26 грн. (двісті тридцять тисяч триста пятнадцять гривень 26 копійок) - нарахована пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 22.05.2006 р., а саме на: квартиру за будівельним №39 загальною площею 66,05 кв.м.та квартиру під будівельним №40 загальною площею 88,99 кв.м., розташовані в будинку під будівельним №5, секція 2, за адресою: м. Одеса, Військовий спуск, та які належать ОСОБА_2 на підставі договорів інвестування, а саме Договору №ВС/Р-24 про інвестування від 12.01.2006 р. та Договору №ВС/Р-25 про інвестування від 12.01.2006 р. укладених між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «ПРОГРЕС-РИЕЛТ», шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 аваль»(65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, р/р 2009949, МФО 328351, Код ) судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду не підлягає виконанню на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ.

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, який не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

09.12.2015