Справа № 201/130/15-ц (2/201/1011/2015)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чумака С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання дій нечесною і агресивною підприємницькою практикою, відшкодування завданої шкоди, стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 19 березня 2014 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання дій нечесною і агресивною підприємницькою практикою, відшкодування завданої шкоди, стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, яка в процесі розгляду справи підлягала уточненню (а. с. 2-12, 110-112, 126-127).

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 у позовній заяві та у судовому засіданні з урахуванням уточнень посилалась на те, що з 2002 року до серпня 2014 року була клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк". Крім того, на ім'я позивача було відкрито кредитну картку банку-партнера ПАТ КБ "Приватбанк" - ПАТ "Акцент-Банк" № НОМЕР_1, про наявність якої у позивача знали тільки близькі позивача та працівники банку. До системи "Приват-24" картка не була підключена. Проте, в порушення вимог ЗУ "Про банки та банківську діяльність" та ЗУ "Про захист персональних даних" відомості щодо банківських рахунків позивача було розголошено та стало підставою для вчинення відносно ОСОБА_1 злочину. Так, займаючись продажем товару через мережу Інтернет позивач використовувала платіжну картку ПАТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_2, який був повідомлений чоловіку, що зателефонував 17 квітня 2014 року на телефонний номер позивача 068-817-94-21, маючи намір купити певний товар. Інших номерів карток позивач ніколи нікому не повідомляла. В цей же день позивачу зателефонувала оператор ПАТ КБ "Приватбанк" та наполягла на підключенні до системи SMS-Mobail для того, що зарахувати 600,00 грн., які були переказані на рахунок позивача. При цьому оператором банку позивачу були повідомлені усі персональні дані позивача, в тому числі й кодове слово та номер кредитної картки ПАТ "А-Банк" № НОМЕР_1 з доступною сумою на рахунку. Оскільки вся інформація була точною, позивач надала оператору всю інформацію необхідну для підключення до послуги SMS-Mobail. О 19:00 годині телефонний номер НОМЕР_3 було заблоковано, оператор ПАТ КБ "Приватбанк" зв'язалась з позивачем за стаціонарним телефоном та повідомила, що картки позивача будуть заблоковані, якщо ОСОБА_1 не повідомить пін-коди до них, при цьому оператор назвала попередні пін-коди до кредитної картки "А-Банк", які позивач неодноразово змінювала. Оскільки о 22:00 годині телефон позивача так і не запрацював, а оператор ПАТ КБ "Приватбанк" надала відповідь щодо необхідності звернення з даним питанням до мобільного оператора, ОСОБА_1 18 квітня 2014 року звернулась до представництва "Київстар", де було повідомлено, що SIM-картку позивача було заблоковано невідомими особами як втрачену. Цього ж дня позивач заблокувала кредитну картку "А-Банк" та змінила пін-код своєї платіжної картки у терміналі самообслуговування, в якому також побачила, що з картки "А-Банк" № НОМЕР_1 переведено грошові кошти у сумі 2 000,00 грн. на картку НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_3 без комісії (2014-04-17 19:15:32.973); проведено оплату мобільного зв'язку за тел..№ НОМЕР_5, з якого позивач дзвонила оператору "Приватбанк", у сумі 50,00 грн. без комісії (2014-04-17 22:31:03.0); проведено оплату за мобільний зв'язок № тел.. НОМЕР_6 у сумі 15,00 грн. з комісією 0,50 грн. (2014-04-17 22:42:33.14); проведено оплату за мобільний зв'язок № тел.. НОМЕР_6 у сумі 15,00 грн. з комісією 0,50 грн. (2014-04-17 22:42:41.0). Чисельні звернення позивача на адреси відповідачів з приводу зазначеного були відповідачами проігноровані. 05 травня 2014 року начальник служби безпеки ПАТ "А-Банк" повідомив позивачу, що гр.. ОСОБА_3, який мешкає у Кіровоградській області, зняв грошові кошти з картки позивача, та у відношенні нього СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області відкрито кримінальне провадження № 0000491 за ч. 1 ст. 190 КК України. Сплативши всю суму отриманих позивачем з картки "А-Банк" грошових коштів, ОСОБА_1 відмовилась від сплати 2197,15 грн. з нарахованими на них відсотками, оскільки цю суму грошових коштів позивач не отримувала. Проте працівники відповідачів наполягають на поверненні мною вказаної суми, а також продовжують телефонувати за телефонами № НОМЕР_9 та НОМЕР_8, які ніколи не належали позивачу та повідомляють про те, що у ОСОБА_1 наявна кредитна заборгованість та розповсюджують її персональні дані. На даний час позивач виплатила ПАТ "Акцент-Банк" всю отриману з кредитної картки НОМЕР_7 суму грошових коштів разом із комісією та відсотками. При цьому, оскільки жодних договорів між позивачем та ПАТ "Акцент-Банк" не укладалось, останній не мав законних підстав вимагати від позивача сплати викрадених з пластикової картки, що є власністю банку, грошових коштів.

У зв'язку з зазначеним позивач просила суд, з урахуванням уточнень, визнати дії відповідачів щодо розголошення банківської таємниці третім особам без законних підстав нечесною підприємницькою практикою; визнати дії відповідачів щодо здійснення постійних телефонних повідомлень агресивною підприємницькою практикою; визнати дії ПАТ "Акцент-Банк" з відкриття на ім'я позивача карткового рахунку № НОМЕР_1 та видачі відповідної картки нечесною підприємницькою практикою; стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача грошові кошти у сумі 68,86 грн. за оплату послуг "Укрпошти"; стягнути з ПАТ "Акцент-Банк" безпідставно отримані грошові кошти у сумі 19621,63 грн. у якості процентів, які встановлено нікчемним договором; зобов'язати ПАТ "Акцент-Банк" закрити картковий рахунок № НОМЕР_1, відкритий у ПАТ "Акцент-Банк" на ім'я позивача; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у сумі 19 500,00 грн.; зобов'язати відповідачів знищити персональні дані позивача, які стали відомі підчас обслуговування позивача як клієнта цих банків.

Позивач у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, посилаючись на їх недоведеність, безпідставність та необґрунтованість, надав суду письмові заперечення (а. с. 128-133), просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник ПАТ "Акцент-Банк" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписала у 2013 році заяву позичальника № ANEJRG73130556 в ПАТ "Акцент-Банк", відповідно до п. п. 13, 15 якої позивач засвідчила, що ознайомлена та погоджується із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами. Також ОСОБА_1 засвідчила свою згоду на те, що дана заява разом з іншими вказаними документами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Таким чином посилання позивача на те, що вона "своїм підписом у спеціальних графах підтвердила факт отримання кредитки" не відповідає обставинам справи, оскільки її підпис свідчить про прийняття всіх пунктів (умов) заяви та Умов без будь-яких виключень.

Крім того, позивач у своїй позовні заяві та у судовому засіданні визнає факт користування кредитною карткою та встановленим лімітом, вчиняла юридичні дії, якими фактично визнала укладення договору між нею та ПАТ "Акцент-Банк".

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що у розділі "Терміни та визначення" Умов і Правил надання банківських послуг (а. с. 65-77), які є невід'ємною частиною договору, укладеного між позивачем та ПАТ "Акцент-Банк", вказано, що картрахунок - це поточний рахунок, на якому обліковуються операції по платіжній картці.

Таким чином, в сукупності договір про надання банківських послуг містить елементи як договору про відкриття банківського рахунку, так і кредитного договору, тобто є змішаним договором.

Відповідно ст. 5 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суб'єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем.

Згідно з положеннями ст.14 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувачем електронного платіжного засобу може бути юридична або фізична особа.

Електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунка користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача (ідентифікація за допомогою пін-коду). Електронний платіжний засіб має відповідати вимогам щодо захисту інформації, передбаченим цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України. Банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором.

Відповідно ст. 32 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

Згідно ст. 1.7 постанови Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 11 вказаної постанови НБУ передавання дистанційного розпорядження за допомогою системи "телефонний банкінг" та реєстрація його банком здійснюються за погодженим каналом доступу в автоматичному режимі.

Дистанційне розпорядження вважається таким, що передане клієнтом та прийняте банком виконання, якщо клієнт: для доступу до системи ввів правильне значення засобу ідентифікації: увів код операції та всі параметри, які запитуються системою; підтвердив це розпорядження.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі дистанційного розпорядження платника списання коштів з його рахунку, оформляє розрахунковий документ, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає інформацію про платіж і документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів.

Відповідно ст. 39 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України.

При проведенні переказу його суб'єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації - доступу до інформації щодо переказу, що є банківською таємницею або є іншою інформацією з обмеженим доступом, осіб, які не мають на це прав або повноважень, визначених законодавством України, а також якщо це не встановлено договором.

Суб'єкти переказу зобов'язані повідомляти платіжну організацію відповідної платіжної системи про випадки порушення вимог захисту інформації. У разі виявлення при цьому ознак, що можуть свідчити про вчинення злочину, суб'єкти переказу та інші учасники платіжних систем зобов'язані повідомити про такий випадок порушення вимог захисту інформації відповідні правоохоронні органи.

Аналогічне застереження наявне в Умовах договору, а саме: користувачу забороняється передавати карту та пін-код третім особам, використовувати карту для підприємницької діяльності та користувач несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються належною авторизацією до постановки карти у стоп лист. В разі втрати карти своєчасно повідомити Банк про її втрату.

На підстав вказаного банк ідентифікує клієнта за допомогою пін-коду та мобаил-банкинга (авторизація за допомогою динамічного паролю що надсилається SMS-повідомленням) та на підставі доручення тримача картки і діючого законодавства зобов'язаний проводити операції по рахунку в встановлені строки, та не несе відповідальності за операції, що супроводжуються належною авторизацією (введенням належного пін-коду та підтвердженням динамічного коду, що надходить на фінансовий телефон клієнта).

Таким чином, можливо дійти висновку, що підставою для вчинення злочину відносно позивача було передання пін-коду ОСОБА_1 третій особі, що призвело до не санкціонованого зняття грошових коштів з рахунку позивача.

Оскільки діями Позивача фактично порушено збереження інформації щодо забезпечення безпеки як тримача картки передбаченого чинним законодавством, умовами договору вона несе повну матеріальну відповідальність згідно зі ст. 33 Закону ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", якою визначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Платник зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі-учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа-учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Враховуючи вищевикладене ПАТ "Акцент-Банк" є належним отримувачем грошових сум визначених у позові, а саме: 2197,15 грн. разом із нарахованими на них відсотками, загальний розмір яких за підрахунками позивача становить 19 621,63 грн. Таким чином вимоги позивача до відповідачів щодо визнання дій останніх нечесною і агресивною підприємницькою практикою є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів здійснення відповідачами нечесної та агресивної практики, порушення відповідачами низьки законів про захист інформації, що містить банківську таємницю та порушення ЗУ "Про захист прав споживачів".

Вирішуючи решту позовних вимог, враховуючи, що вони мають похідний від позовних вимог, у задоволенні яких судом вже було відмолено, суд не вбачає підстав для задоволення й решти позову, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 41 Конституції України, ст.ст. 5, 14, 32, 39 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст. ст. 1, 11 постанови Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", ст. ст. 626, 628, 630, 634, 638 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 27, 46, 57-60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання дій нечесною і агресивною підприємницькою практикою, відшкодування завданої шкоди, стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой