БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/2/15
Справа № 356/394/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2015 Березанський міський суд Київської області

в складі головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись при цьому на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № K3POGK 15005146 від 27.10.2006 року ОСОБА_2 27.10.2006 року отримав кредит у розмірі 100 000,00 гривень зі сплатою 16,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.10.2021 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач станом на 27.02.2014 року має заборгованість -282519.72 гривні. В забезпечення виконання зобов'язань 27.10.2006 року між сторонами був укладений договір іпотеки №K3POGK 15005146, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 32,70 кв. м, житловою площею 14,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 100 000,00 гривень. Просить звернути стягнення на квартиру загальною площею 32,70 кв. м, житловою площею 14,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що позов необґрунтований, по скільки відповідач сплачує кредитні зобов'язання відповідно до умов договору, йому незаконно було підвищено процентну ставку в односторонньому порядку, повідомлення банку від 02.03.2013 року не отримував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено.

27.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № K3POGK 15005146.

ОСОБА_2 27.10.2006 року отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 100 000,00 гривень, зі сплатою 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.10.2021 року.

ОСОБА_2 з умовами вищевказаного Кредитного договору був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір і отримав кредитні кошти в обумовленій договором сумі, але умови договору порушив, що підтверджується поясненнями представника позивача, матеріалами справи.

ОСОБА_2 свої зобов'язання перед банком не виконав і має прострочену заборгованість перед банком станом на 27.02.2014 року у сумі 282519,72 гривні, з яких: 87939.75 гривень - кредитна заборгованість; 109593.62 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8086.28 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 76900.07 гривень - пеня за прострочення кредиту.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.05.2014 року провадження по справі було зупинено до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПАП КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій банку, щодо підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 09.09.2014 року, рішення Березанського міського суду Київської області від 24.06.2014 року скасовано, ухвалено нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій по підвищенню процентної ставки та нарахування пені за кредитним договором відмовлено.

У рахунок забезпечення кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № K3POGK 15005146 від 27.10.2006 року, а саме в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру загальною площею 32,70 кв. м, житловою площею 14,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Договір є обов»язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 12.3. договору іпотеки, на підставах, передбачених чинним законодавством, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення.

Відповідно до п. 22, 23 договору іпотеки у випадку порушення кредитного договору Позичальником або цього договору Іпотекодавцем, Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцю і Позичальнику письмову вимогу про усунення порушень. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2., 16.9 цього договору, відповідно до розділу У Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу Предмета іпотеки на публічних торгах Іпотекодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію Предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачено законодавством на день реалізації Предмету іпотеки. При зверненні стягнення на Предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна Предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50 % від його вартості згідно п. 11 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати Предмет іпотеки за ціною, вище зазначеної в цьому пункті.

Реалізація Предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

02.03.2013 року позивачем були направлені відповідачу письмові вимоги про усунення порушень, щодо виконання кредитного договору.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив, оскільки відповідач не отримував письмових вимог позивача.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч. 3).

При цьому невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення частина третя статті 33 цього Закону), оскільки Іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог Іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Таким чином, оскільки відповідач допустив невиконання умов кредитного договору, у позивача виникло право відповідно до наведених пунктів договору іпотеки почати процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, визначаючи початкову ціну реалізації предмета іпотеки, суд виходить з того, що позивач у своїй позовній заяві її не визначив.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що початкова ціна має бути визначена у розмірі вартості предмету іпотеки відповідно до п. 11 договору - 100 000,00 гривень, однак не обґрунтував і не пояснив з чого виходив позивач, визначаючи таку ціну.

Відповідно до п. 11 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 100 000,00 гривень.

Оскільки умовами договору іпотеки передбачено лише розмір початкової ціни при зверненні стягнення в позасудовому порядку, яка становить 50 % від 100000,00 гривень, а звернення стягнення проводиться в судовому порядку, суд вважає, що такий розмір не може бути застосований.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги Іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права Іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ціна продажу предмета іпотеки має бути визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Позовні вимоги в частині виселення відповідача, та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 46).

02.03.2013 року позивачем були направлені відповідачу письмові вимоги про усунення порушень, щодо виконання кредитного договору та добровільне звільнення квартири переданої в іпотеку.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив, оскільки відповідач не отримував письмових вимог позивача.

Відповідно до ухвали Березанського міського суду від 29.10.2014 року було зобов»язано позивача надати докази отримання ОСОБА_2 повідомлення від 02.03.2013 року № 30.1.0.2/2-277.

Представник позивача в судовому засідання пояснив, що підтвердження отримання відповідачем вимоги від 02.03.2013 року відсутнє.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Положення ч. 2 та 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлові приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, законодавець вимагає дотримання обов'язкової процедури при примусовому виселенні, що здійснюється на підставі рішення суду, а саме -письмової вимоги до мешканців житла про добровільне звільнення житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем зазначені вимоги закону не дотримані, оскільки не надано відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, належних доказів щодо вручення відповідачу відповідної письмової вимоги про виселення, а надана банком копія реєстру поштових відправлень за 11 березня 2013 року не є належним та допустимим доказом по справі, так як не свідчить про отримання відповідачем вимоги банку датованої 02.03.2013 року, тому вимога про виселення відповідача є передчасною.

керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530 629, 1050, 1054 ЦК України, законом України "Про іпотеку" суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банком «ПриватБанк» за кредитним договором № K3POGK 1500146 від 27.10.2006 року у сумі 282519 (двісті вісімдесят дві тисячі п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 72 копійки, з яких тіло кредиту - 87939 (вісімдесят сім тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять) гривень 75 копійок, заборгованість по відсотках - 109593 (сто дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто три) гривні 62 копійки, заборгованість по комісії - 8086 (вісім тисяч вісімдесят шість) гривень 28 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 76900 (сімдесят шість тисяч дев'ятсот) гривень 07 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді: квартири загальною площею 32,70 кв. м, житловою площею 14,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за початковою ціною предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2825 (дві тисячі вісімсот двадцять п»ять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Київської області через Березанський міський суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. К. Голік