Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2664/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ярова Л. С.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Родючість» про визнання правочину удаваним та зобов'язання припиненим у зв'язку з його виконанням, -

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Родючість» про визнання правочину удаваним та зобов'язання припиненим у зв'язку з його виконанням.

Позивач вказував, що 11.09.2009 року написав розписку про те, що він нібито позичив у ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 230 000 грн. Насправді розписка була написана в якості гарантії оплати за оренду трактора, який він орендував у ОСОБА_3 строком на 2 роки, розмір орендної плати наперед складав 230 000грн. В рахунок орендної плати ним було сплачено на картковий рахунок відповідача 100 000грн, а через деякий час ще 50 000грн. Після спливу двох років, коли оренда закінчилась, відповідач попросив повернути трактор та вимагав сплатити йому 230 000 грн. відповідно до розписки.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати договір позики удаваним правочином, таким, що укладений з метою приховати договір суборенди трактора, а зобов'язання за договором суборенди трактора припиненим у зв'язку з виконанням.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково. Визнано договір позики, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на суму 230 000 грн. удаваним правочином.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині визнання правочину удаваним та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вказаної вимоги.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти доводив апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Вирішуючи спір суд першої інстанції погодився з доводами позивача і дійшов висновку, що між сторонами по справі склалися правовідносини з приводу суборенди трактора, а не з приводу договору позики, а розписку було укладено з метою приховання договору суборенди трактора. З цих підстав задоволена вимога щодо визнання договору позики від 11.09.2009року на суму 230 000 грн. удаваною угодою.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду на таких підставах.

Відповідно до ст.235 ЦПК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Відповідно до змісту розписки(копії), що міститься у матеріалах справи, "ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_3 230 000грн. до 10.11.2009року і зобов'язується віддати без затримки", датована розписка 11.09.2009року(а.с.70 т.2).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення( ст.179 ЦПК України).

Вирішуючи справу, суд не надав належної правової оцінки тим обставинам, що правовідносини сторін щодо боргових зобов'язань ОСОБА_4 вже були предметом судового розгляду.

Так, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у сумі 230000грн. за розпискою ОСОБА_4 від 11.09.2009року, Голованівським районним судом Кіровоградської області від 02.09.2013року ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 з підстав недотримання сторонами вимог щодо письмової форми договору.

Як убачається з мотивувальної частини рішення Голованіського районного суду, ОСОБА_4, заперечуючи проти позову про стягнення боргу за вказаною розпискою, надавав суду пояснення щодо обставин отримання ним у суборенду трактора та сплати коштів за оренду, тобто щодо обставин, які на його думку, доводять удаваність укладеного за розпискою правочину(а.с.71 т.1).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 29.10.2013 року скасовано рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2013року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 230 000 грн. в рахунок повернення позики(а.с.72 т.1). Судова колегія визначила правовідносини сторін як такі, що виникли з договору позики.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили і, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені цим рішенням не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав надавати іншу правову оцінку обставинам, що були досліджені судом та з цих питань ухвалені рішення, які набрали законної сили.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України щодо його законності і обґрунтованості, з підстав п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.309, ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Родючість», про визнання правочину удаваним та зобов'язання припиненим у зв'язку з його виконанням, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: