Справа № 495/7014/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ ОСОБА_2 «Приватбанк» 25.09.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14.10.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № UGT0SK0936, та отримано ОСОБА_1 кредит у розмірі 1050 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобовязань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 17640,29 грн., у звязку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ ОСОБА_2 «Приватбанк» заборгованість у розмірі 17640,29 грн. за кредитним договором № UGT0SK0936 від 14.10.2004 року,а також судові витрати у розмірі 1218 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив у разі його неявки розглядати справу у відсутність представника ПАТ КБ "ПриватБанк", не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.3).

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.25).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2004 року між ПАТ ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № UGT0SK0936, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику, тобто ОСОБА_3 строковий кредит на строк по 13.10.2005 року включно у розмірі 1050 грн. на наступні цілі: споживчі цілі із сплатою відсотків за користування в розмірі 2,17 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту із сплатою комісії одноразово в момент надання кредиту в розмірі 11,53 % від суми кредиту (а.с.4-7).

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, для погашення заборгованості за цим договором, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, позичальник зобовязався щомісячно у період сплати, за який приймається період з «15» по «20» надавати грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 100,51 грн.

Згідно п.3.2. Договору, при порушенні позичальником терміну повернення кредиту , позичальник зобовязаний сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 90 % річних від суми залишку непогашеного кредиту.

У відповідності до умов договору, у разі несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках і комісії ОСОБА_2 має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконав зобовязання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2009 року Ужгородським міськрайонним судом був виданий судовий наказ по справі № 2н-172/09, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № UGT0SK0936 від 14.10.2004 року в розмірі 8758,32 грн. та стягнуто з боржника на користь стягувача 43,79 грн. судових витрат та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості не тягне за собою розірвання кредитного договору та не припиняє нарахування відсотків та пені, заборгованість ОСОБА_1 станом на 15.09.2015 року становила 17640,29 грн. (за відрахуванням суми за кредитом задоволеної рішенням суду), та складається з:

- 5207,45 грн. загальний залишок заборгованості за проценти;

- 21191,16 грн. загальна сума нарахованої пені

- 8758,32 грн. сума за кредитом задоволена рішенням суду.

Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625, 629, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України і ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт: серія ВО 572684), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, р/р № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором від 14.10.2004 року № UGT0SK0936 в сумі 17640,29 гривень (сімнадцять тисяч шістсот сорок гривень двадцять девять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт: серія ВО 572684), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 грн.(одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан