АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Національного університету оборони України до ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року Національний університет оборони України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 заселилася у житлову кімнату АДРЕСА_1, не маючи при цьому ордеру на вселення, тобто без достатніх правових підстав. Оскільки рішення про виділення відповідачу кімнати в гуртожитку адміністрацією університету не приймалось, у неї не виникло права на вселення та користування зазначеною кімнатою. На підставі викладеного позивач просив виселити ОСОБА_2 зі спірної кімнати без надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року позов задоволено. Виселено відповідача з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та стягнуто з неї на користь позивача судовий збір у розмірі 114,70 грн.

УхвалоюСолом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, вказує на ті обставини, що позивачем при зверненні до суду було пропущено строк позовної давності. Крім того, відповідача не може _________________________________________________________

Справа № 760/22368/13ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/2805/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

бути виселено без надання іншого житлового приміщення, оскільки вона є пенсіонером.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Національного університету оборони України - Горюнов О.В. у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, заочне Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що будівля за адресою:

АДРЕСА_1 є гуртожитком, який входить до житлового фонду університету та знаходиться на його балансі. Для забезпечення діяльності гуртожитку набрано обслуговуючий персонал та отримано дозвіл санітарного лікаря.

Наведені обставини підтверджуються довідкою Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 7 жовтня 2008 року № 303/25/1-1720 (а.с. 11 зворот), індивідуальною карткою обліку будівлі (а.с. 14), розпорядженнями Солом'янської РДА у м. Києві від 28 вересня 2007 року № 1831 та від 24 березня 2009 року № 361 «Про затвердження реєстру будівель, які використовуються під гуртожитки у Солом'янському районі м. Києва» (а.с. 6-11), штатним розкладом на гуртожиток по АДРЕСА_1 (а.с. 15), сповіщенням Головного санітарного лікаря регіону від 24 листопада 2008 року № 661 (а.с. 16).

Як вбачається з довідки відділу особового складу Національного університету оборони України ім. І. Черняховського від 12 вересня 2013 року

№ 182/4/973, ОСОБА_2 не перебуває та не перебувала у трудових відносинах з Національним університетом оборони України ім. І. Черняховського (а.с. 5).

Згідно з довідкою відділу експлуатації та ремонту фондів Національного університету оборони України ім. І. Черняховського від 13 вересня 2013 року

№ 477/8о/3133 ОСОБА_2 займає кімнату АДРЕСА_1, ордер на зайняття якої їй не видавався, рішення Вченої ради університету про вселення не приймалося, договір найму з нею не укладався (а.с. 4).

Крім того, актами, складеними комісією відділу експлуатації та ремонту фондів Національного університету оборони України ім. І. Черняховського, підтверджується факт зайняття відповідачем спірного житлового приміщення, оскільки остання відмовилася від прийняття повісток про виклик до суду, доставлених за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48, 52).

Задовольняючи позов та виселяючи відповідача, суд виходив з того, що позивачем доведено факт самовільного зайняття спірної кімнати відповідачем ОСОБА_2 та проживання останньої у вказаній кімнаті без достатніх правових підстав.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети, жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві Ради народних депутатів.

Згідно з ч. 2 ст. 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Положеннями ст. 129 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ордер на право вселення та проживання відповідачу не видавався, і рішення щодо надання їй житла у гуртожитку адміністрацією Національного університету оборони України ім. І. Черняховського не приймалося. Отже, у неї відсутні підстави для проживання у вказаному житловому приміщенні.

Такий висновок обґрунтований відповідними матеріалами справи, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з ним.

Частиною 3 ст. 116 ЖК Української РСР передбачається, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що є всі підстави для виселення відповідача з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апелянта з приводу вселення ОСОБА_2 до спірної кімнати в гуртожитку на підставі цивільно-правового договору про виконання певних робіт, укладеного з адміністрацією позивача, не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст. 58, 59 ЦПК України, є безпідставними, а тому не беруться до уваги апеляційним судом.

Крім того, із поданої представником відповідача заяви ОСОБА_2 від 15 липня 1997 року, адресованої заступнику начальника з матеріально технічного забезпечення Національної академії оборони (а.с. 69), вбачається, що відповідач просила надати їй саме тимчасове житло, що передбачає подальше її виселення з такого житла.

Інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді. Підстав до скасування рішення суду, передбачених ст. 309 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Крім того, судом вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко