Справа № 203/5491/15-ц
Провадження № 2/0203/1562/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

вирішив:

24 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивачка із позовом до ПрАТ «ОСОБА_2, ІНК», про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку в звязку з затримкою термінів її виплати. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 04 лютого 2013 року вона працювала на відповідача (ПрАТ «ОСОБА_2, ІНК») та обіймала посаду інженера 1-ї категорії відділу перспективних розробок, що підтверджується записом в трудовій книжці №13 (Наказ №23-к від 31 січня 2013 року). На підставі наказу №702-к від 07 липня 2015 року позивачка була звільнена із займаної посади на підстава п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення відповідачці була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення, проте виплачено заробітною плату за відповідний місяць, а також заборгованість по заробітній платі починаючи з 01 квітня 2014 року по 07 липня 2015 року. Крім того, позивачка зазначає, що відповідачем порушувалась ст. 115 КЗпП України, а саме за період роботи на відповідача не виплачувалась регулярно заробітна плата унаслідок чого виникла заборгованість по сплаті заробітній платі на загальну суму 5972,38 грн., з яких 1267,95 грн. заборгованість за квітень 2015 року, 1072,65 грн. заборгованість за травень 2015 року, 1660,84 грн. заборгованість за червень 2015 року, 1970,89 грн. заборгованість за липень 2015 року з урахуванням невикористаної відпустки. Наприкінці квітня відповідач сплатив 13% від заробітної плати за період з 01 квітня по 07 серпня 2015 року. На підставі вказаного позивачка просить стягнути на її корить заборгованість по заробітній платі в сумі 5807 грн. 55 коп. Та враховуючи, що відповідачем було порушено виплату заробітної плати, позивачка просить стягнути на свою користь компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4100,40 грн., розрахунок якої проведено у відповідності до постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року. (а.с.1-3)

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. (а.с.29)

Відповідач чи його представник у судові засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_3 були подані заперечення проти позову в порядку ст. 128 ЦПК України, в яких зазначено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вище зазначена цивільна справа, відповідач не погоджується з сумою компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи його таким, що він проведений з порушенням вимог постанови №100 КМУ від 08 лютого 1995 року. Крім того, надані позивачкою докази, на думку відповідача не відповідають вимогам процесуального законодавства України. (а.с.а.с.16, 21, 23-27) Відповідач в жодне судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи, яку суд залишив без задоволення, оскільки воно обґрунтовувалось направлення керівника та представника відповідача у відрядження, проте жодних доказів цього не надавалось. Крім того, суд виходив з того, що відповідач не був позбавлений можливості залучити іншу особу до представництва своїх інтересів. Судом також було враховано закінчення строку розгляду справи, визначеного ч. 1 ст. 157 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

02 квітня 2013 року ОСОБА_1 прийнята в технічний відділ в бюро розробки технічної документації, сертифікації і патентознавства інженером по сертифікації першої категорії по строковому договору на підставі наказу №23-к від 31 січня 2013 року, що підтверджується записом № 13 у трудовій книжці. (а.с.6)

Згідно наказу №984-к від 06 листопада 2013 року ОСОБА_1 07 листопада 2013 року переведена в технічний відділ в бюро розробки технічної документації, сертифікації та патентознавства на посаду інженера по сертифікації та розробки технічної документації першої категорії постійно, запис №14 трудової книжки. (а.с.6)

Наказом №106-к від 25 лютого 2014 року ОСОБА_1 26 лютого 2014 року переведена у відділ перспективних розробок у бюро з асортименту та оснащення на посаду інженера конструктора першої категорії, запис 15 трудової книжки. (а.с.6 на зв.)

07 липня 2015 року на підставі наказу №702-к від 01 липня 2015 року ОСОБА_1 звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників), запис 16 трудової книжки. (а.с.6 на зв.)

В той же час, після звільнення позивачки з роботи їй було виплачено заробітну плату не в повному обсязі, а саме ПрАТ «ІнтерМікро Дельта» мало заборгованість по виплаті ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 5972, 38 грн., з яких, з яких 1267,95 грн. заборгованість за квітень 2015 року, 1072,65 грн. заборгованість за травень 2015 року, 1660,84 грн. заборгованість за червень 2015 року, 1970,89 грн. заборгованість за липень 2015 року з урахуванням невикористаної відпустки. В той же час відповідачем було здійснено виплату 13% від заробітної плати за квітень. Отже заборгованість за період з 01 квітня по 07 серпня 2015 року склала 5 807,55 грн. (а.с.7-8)

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права.

Оскільки позивачка не мала довідки про заробітну плату, наявність якої є обовязковою для подання заяви для видачі судового наказу, суд приходить до висновку, що вона не мала можливості звернутись до суду в порядку наказного провадження. З вказаних підстав суд вважає за можливе розглянути вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі безпосередньо в позовному провадженні, оскільки в іншому випадку позивачка буде позбавлена права на справедливий судовий розгляд в розумні строки визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.43 ч.7 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Положеннями ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, відповідним чином погодженим, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Нормою ст.15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно ст.83 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Положеннями ст.47 КЗпП України передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення не тільки видати працівникові трудову книжку, а й провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 КЗпП України.

В свою чергу, нормою ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок розрахунку при середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями)

Заробітна плата за 2 останні місяці роботи позивачки (травень та червень) 2015 року, що передують звільненню, складає 3 284 грн. 62 коп., кількість робочих днів місяці 18 днів у травні та 20 днів у червні, таким чином середньоденна заробітна плата позивачки складає 86 грн. 44 коп. Кількість робочих дів за час розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог (з 08 липня 2015 року по 16 вересня 2015 року) складає 51 день. Таким чином компенсація за час розрахунку при звільненні становить 86,44 грн. * 51 день = 4 408 грн. 44 коп.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, компенсація за час затримки розрахунку при звільненні має бути стягнута в межах заявлених позивачкою вимог 4 100 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідач на підтвердження своїх доводів не надав жодного доказу, своїх розрахунків не навів, не направив документів про фактичну виплату заборгованості, у звязку з чим суд приходить до висновку, що доводи, викладені в його запереченнях на позовну заяву (а.с. а.с. 24 25), не можуть бути враховані.

Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Окрім того, положеннями ст.238 КЗпП України визначено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору згідно п.1 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» та у звязку з повним задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.43, 124 Конституції України, ст.ст.1, 15, 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ст.24 Закону України «Про відпустки», ст.ст.2, 40, 47, 83, 94, 115-117, 233, 238 КЗпП України, ст.ст.57-60, 208-210, 218, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК», ідентифікаційний код 19133330. адреса: 49033, м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова, 24, поточний рахунок 1587 у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» МФО 305675 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 807 грн. 55 коп., компенсацію за час розрахунку при звільненні в розмірі 4 100 грн. 40 коп., а разом 9 970 (Девять тисяч девятсот сімдесят) грн. 95 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК», ідентифікаційний код 19133330. адреса: 49033, м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова, 24, поточний рахунок 1587 у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» МФО 305675 на користь держави судовий збір в розмірі 487 (Чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2015 р.

Суддя С.В. Єдаменко