АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Ап. Провадження № 22-ц/796/2612/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з останнього на свою користь половину додаткових витрат, які були нею понесені у зв'язку із хворобами їх дочки ОСОБА_3 в сумі 4 114,00грн., а також стягнути судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 50% фактично понесених додаткових витрат у зв'язку з хворобою неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 203,75 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення, ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 скаргу не визнав..

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 17 липня 1999 року до 27 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 від 17 липня 1999року, копія свідоцтва про розірвання шлюбу «Повторне» серія НОМЕР_3 від 27 листопада 2007 року а.с.8,10).

Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_3 2000 року народження (копія свідоцтва про народження «Повторне», серії НОМЕР_2 а.с.9).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-14).

Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися насамперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У позовній заяві позивачка зазначила, що спільна дитина має певні хронічні захворювання.

Матеріали справи містять копію довідки учня загальноосвітнього заклад від 24 березня 2014 року, відповідно до якої дитина відноситься до підготовчої групи для занять фізичною культурою, група здоров*я - Ш; витяг з медичної картки, група здоров*я - П, довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування від 01 квітня 2014 року; довідку інституту травматології та ортопедії НАМН України від 25 березня 2014 року з приводу звернення за консультацією; дані обстеження зору, без зазначення дати та установи (а.с.19-22).

Згідно ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст.ст. 58-59 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суду не було надано даних медичного висновку щодо стану здоров*я дитини, рекомендації медичного обстеження, лікування, тощо.

Позивачкою ставиться питання про стягнення додаткових витрат, понесених у зв*язку з обстеженням дитини у клініках ТОВ «ОК Новий зір» і «Палац зору».

Направлень чи рекомендацій від державних медичних установ щодо необхідності звернення до цих клінік суду не надано.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що судом не повно з*ясовано всіх обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд першої інстанції частково задовольнивши позовні вимоги, послався на те, що акти про надання певних послуг ТОВ «ОК Новий зір не містить даних про пацієнта.

Рішення в частині стягнутих з відповідача коштів останнім не оскаржуються.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін оскаржуваного рішення.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: